г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

Справа № 208/3929/26
Номер провадження 2/213/1841/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2026 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді Хмельової С.М., 
за участю секретаря судового засідання Ємельянцевої Т.С.,
за відсутності сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Кредитної спілки «СОЮЗ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 30 червня 2021 року між КС «СОЮЗ-ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір споживчого кредиту № 37/21, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 80 000,00 грн строком на 48 місяців (по 29 червня 2025 року). ОСОБА_1 зобов`язався в порядку та умовах, передбачених кредитним договором, повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. У забезпечення виконання позичальником зобов`язань з повернення кредиту та сплаті процентів 30 червня 2021 року між позивачем, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 37/21, згідно з умовами якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяли на себе зобов`язання відповідати перед позивачем за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором споживчого кредиту.
Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 189 107,28 грн. 
Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у вищезазначеному розмірі, а також сплачений судовий збір.
Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – ОСОБА_4 – подав відзив, згідно з яким позовні вимоги не визнає. Вважає, що нарахований розмір відсотків у сумі 118 088,42 грн є непропорційним, неспівмірним та несправедливим. З посиланням на п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначає, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50 % вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Вважає розмір процентів завищеним та таким, який не відповідає передбаченим у частині 3 статті 509, частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Тому просить суд зменшити суму відсотків до 59 000 грн. Крім того, зі змісту кредитного договору № 37/21 видно, що його умови сформовані таким чином, що реальна вартість кредиту є прихованою для споживача, оскільки основне фінансове навантаження перенесене з процентної ставки на систематичні комісійні платежі, які не мають самостійної правової природи та фактично виконують функцію процентів. Фактичне приховування реальної вартості кредиту свідчить про введення відповідача в оману щодо істотних умов договору, що відповідно до ч. 1 ст. 230 Цивільного кодексу України є підставою для визнання правочину недійсним. Умови договору не відповідають вимогам спеціального законодавства у сфері споживчого кредитування, зокрема ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки передбачають оплату дій, які не є фінансовою послугою та повинні надаватися безоплатно, що свідчить про їх нікчемність. До матеріалів позовної заяви не долучено жодного розрахунку заборгованості як окремого документа, який би містив деталізований облік нарахувань, дат, сум платежів, залишку заборгованості, порядку її формування та підстав для нарахування відповідних сум. Фактично єдиним документом, на який посилається позивач, є графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за кредитним договором, що міститься у тексті самого договору. У матеріалах справи відсутні будь-які первинні бухгалтерські документи, які підтверджують рух грошових коштів, а саме: банківські виписки, платіжні доручення, меморіальні ордери, дані щодо фактичного отримання кредитних коштів відповідачем, а також документи, які б підтверджували здійснення чи нездійснення платежів за кредитом. Відсутній також будь-який розрахунок нарахованих процентів, комісій та інших платежів із зазначенням періодів їх нарахування. Зазначає, що відповідачі визнають факти укладення договору споживчого кредиту № 37/21, одержання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 80 000,00 грн, укладення договору поруки № 37/21 та факт часткового невиконання зобов`язань з повернення кредиту. Водночас відповідачі категорично заперечують правомірність нарахування договірних процентів за межами погодженого сторонами строку кредитування та після втрати позивачем статусу фінансової установи; розмір нарахованих процентів як явно непропорційний сумі основного зобов`язання та такий; достовірність розрахунку заборгованості, який містить внутрішні суперечності. З 03 жовтня 2023 року позивач не є фінансовою установою, тому подальше нарахування та стягнення договірних процентів є неправомірним, оскільки нарахування процентів за користування кредитом є триваючою фінансовою послугою, яку позивач після цієї дати не мав права надавати. Відповідальність поручителів є похідною та обмежена обсягом зобов`язання боржника, тому будь-яке зменшення судом розміру вимог до відповідача-1 з підстав, викладених у відзиві, автоматично тягне відповідне зменшення вимог до поручителів.
У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що наявність особистого підпису ОСОБА_1 на договорі, а також здійснення ним декількох платежів за договором є прямим підтвердженням погодження, ознайомлення та досягнення згоди з усіх істотних умов договору. Із заявами про надання додаткової інформації або роз`яснення певних положень договору позичальник до кредитної спілки не звертався та не скористався правом на відмову від договору про споживчий кредит. Пунктом 6.3 договору чітко визначено: обчислення загальної вартості кредиту базується на припущенні, що кредитодавець і позичальник виконують свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі. Тому загальна вартість кредиту, зазначена в п. 6.2. договору, є орієнтовною величиною та доведена до відома позичальника. Розрахунок заборгованості підтверджує, що проценти нараховувалися за фактичне користування кредитними коштами з врахуванням дат і сум, здійснених позичальником платежів. Порядок нарахування процентів та розподілу сум платежів повністю відповідає умовам укладеного договору та вимог чинного законодавства. Проценти нараховані до 29 червня 2025 року (дата закінчення строку дії договору) у передбаченому договором розмірі. Жодних штрафів, пені за несвоєчасне погашення кредиту кредитна спілка не нараховувала, тому відсутні підстави вимагати зменшення суми заборгованості за нарахованими, але не сплаченими процентами за користування кредитом, оскільки вони не є видом забезпечення виконання зобов`язань. Нарахування комісії також не передбачено умовами договору і позивачем не здійснювалися такі нарахування. Доказом виконання кредитною спілкою своїх обов`язків щодо видачі кредиту є видаткові касові ордери, які долучені до позовної заяви та є первинними документами.Після прийняття НБУ рішення про відкликання ліцензії КС «СОЮЗ-ФІНАНС» на провадження діяльності з надання фінансових послуг та про виключення відомостей про кредитну спілку з Державного реєстру фінансових установ зобов`язання сторін за раніше укладеними договорами продовжують діяти. КС «СОЮЗ-ФІНАНС» не знаходиться в стані припинення.
Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. 
У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
09 червня 2026 року позовна заява, передана за підсудністю, надійшла до суду.
11 червня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою. Призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Відзив містить вимогу про витребування у Національного банку України відомості щодо дати, підстав анулювання ліцензії позивача та виключення її з Державного реєстру фінансових установ, а від позивача – документальне підтвердження його правового статусу на дату звернення до суду з цим позовом.
Суд вважає таке клопотання безпідставним, оскільки дані, які просить витребувати представник відповідачів, можна отримати шляхом вільного доступу до певних реєстрів в мережі Інтернет.
Разом з тим, з метою перевірки доводів, викладених у відзиві, судом здійснено пошук заявленої інформації.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.
30 червня 2021 року між КС «СОЮЗ-ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір споживчого кредиту № 37/21, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у сумі 80 000,00 грн строком на 48 місяців (до 29 червня 2025 року), зі сплатою процентів у розмірі 49,94 % річних.
Кредит надається готівкою у касі кредитодавця або (за заявою позичальника) шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок.
Сторонами узгоджено загальні витрати за кредитом, загальну вартість кредиту, графік платежів. Обчислення загальної вартості кредиту базується на припущенні, що сторони виконують свої обов`язки на умовах та у строки, визначені договором.
Підписавши договір, відповідач погодився з його умовами.
Позивач виконав умови договору, що підтверджується видатковими касовими ордерами від 05 липня 2021 року та 06 липня 2021 року. Відповідачем не спростовано отримання грошових коштів у зазначеній у договорі сумі.
З метою забезпечення зобов`язань ОСОБА_1 за договором споживчого кредиту 30 червня 2021 року між КС «СОЮЗ-ФІНАНС», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 37/21, за умовами якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поручилася перед кредитором за виконання ОСОБА_1 умов договору споживчого кредиту № 37/21 від 30 червня 2021 року. Умовами договору передбачено, що поручителі відповідають перед кредитором за порушення боржником своїх зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі цих зобов`язань. Строк дії договору – до 30 червня 2031 року.
Однак, в порушення вимог кредитного договору, свої зобов`язання за договором споживчого кредиту ОСОБА_1 належним чином не виконав, що потягло за собою виникнення заборгованості.
05 липня 2023 року позивач надіслав відповідачам повідомлення про стан поточної заборгованості за кредитом.
Заборгованість за кредитом становить 189 107,28 грн (71 018,86 грн – тіло кредиту, 118 088,42 грн – проценти за користування кредитом). Проценти нараховувалися до 29 червня 2025 року.
Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за договором кредиту.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Встановлено, що сторонами кредитного договору визначені істотні умови, в тому числі: сума та строк кредитування, розмір відсотків та порядок їх нарахування, реальна річна процентна ставка у відповідності до розміру застосованих відсотків. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). 
Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Встановлено, що боржник не виконав зобов`язання за договором, вчасно отримані в кредит кошти не повернув, проценти за користування такими коштами не сплатив, заборгованість не погашена. 
Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права видно, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Строк кредитування, визначений сторонами кредитного договору № 37/21, – до 29 червня 2025 року. Позивачем проценти за користування кредитом нараховані в межах граничного строку кредитування, після 29 червня 2025 року – не нараховувалися, автоматичне продовження строку кредитування не відбулося. Тому суд погоджується з наданим позивачем розрахунком. 
Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення ОСОБА_1 кредитного договору та порушення ним взятих на себе зобов`язань.
Посилання представника відповідачів на відсутність доказів отримання позичальником кредитних коштів суд не бере до увагу як необґрунтоване та таке, що спростовується наданими позивачем видатковими касовими ордерами.
Щодо твердження у відзиві про відсутність у позивача права нараховувати проценти після анулювання ліцензії суд дійшов таких висновків.
Згідно з даними, що містяться в Комплексній інформаційній системі Національного банку, 29 вересня 2023 року за заявою ліцензіата анульовано ліцензію КС «СОЮЗ-ФІНАНС» на здійснення діяльності з надання фінансових послуг.
Згідно з ч.6 ст.55 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка вважається такою, що припинила свою діяльність, після внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні відомості про припинення діяльності позивача. 
Відповідно до ч.4 ст.50 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» з дати, зазначеної у рішенні Регулятора про відкликання ліцензії чи виключення з ліцензії окремої фінансової послуги, але не раніше наступного робочого дня після дня прийняття такого рішення, фінансова компанія, ломбард не мають права здійснювати діяльність з надання фінансових послуг чи виключеного з ліцензії виду фінансової послуги (у тому числі укладати нові договори з надання відповідного виду фінансових послуг та/або продовжувати строк дії укладених договорів з надання таких фінансових послуг, та/або збільшувати розмір зобов`язань за укладеними договорами з надання таких фінансових послуг). Зобов`язання за раніше укладеними договорами про надання такої фінансової послуги виконуються сторонами в повному обсязі до моменту виконання договору.
Таким чином, зобов`язання за укладеним 30 червня 2021 року договором споживчого кредиту виконуються сторонами в повному обсязі до моменту виконання договору. Тому суд вважає, що позивачем правомірно нараховувалися проценти після анулювання ліцензії.
При цьому судом надано оцінку доводам, викладеним у відзиві, про несправедливий розмір процентів.
Судом встановлено, що проценти нараховані у межах визначеного сторонами договору строку кредитування та не є процентами, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування, мірою цивільно-правової відповідальності, що сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України, компенсацією невиконання зобов`язань. Проценти за правомірне користування кредитними коштами нараховані у передбаченому договором розмірі, з яким відповідач ОСОБА_1 погодився, підписавши договір.
ЦК України не містить положень про право суду зменшити розмір процентів за правомірне користування кредитними коштами протягом узгодженого сторонами кредитного договору строку кредитування, розрахований у розмірах, що не суперечить законодавству.
ОСОБА_1 розмір заборгованості з процентів не спростовано, його незгода із зазначеним позивачем розміром процентів не підтверджена належними доказами, обставини, на які посилається позивач як на підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами за правомірне користування кредитними коштами, знайшли своє підтвердження при розгляді справи.
Суд також відхиляє доводи представника відповідачів про приховування реальної вартості кредиту, нарахування комісій, відсутність розрахунку заборгованості як безпідставні та такі, що повністю спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (ч.1, 3 ст.553 ЦК України).
Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого в договорі поруки.
Виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором № 37/21 забезпечено порукою. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як поручителі відповідають перед кредитором за порушення ОСОБА_1 зобов`язань за договором споживчого кредиту. Строк поруки – до 30 червня 2031 року.
Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
При цьому суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 3 328,00 грн – у рівних частинах з кожного.

Керуючись ст. ст. 207, 512, 514, 525, 526, 530, 549, 550, 638, 639, 610, 611, 1048-1049, 1050, 1054, 1077, 1082 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 137, 141, 247, 263-265, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Позов Кредитної спілки «СОЮЗ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «СОЮЗ-ФІНАНС» заборгованість за договором споживчого кредиту № 37/21 від 30 червня 2021 року в розмірі 189 107 (сто вісімдесят дев`ять тисяч сто сім) грн 28 коп., що складається з: 71 018,86 грн – тіло кредиту, 118 088,42 грн – відсотки за користування кредитом.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «СОЮЗ-ФІНАНС» судовий збір у розмірі 1 109,34 грн.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «СОЮЗ-ФІНАНС» судовий збір у розмірі 1 109,33 грн. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «СОЮЗ-ФІНАНС» судовий збір у розмірі 1 109,33 грн. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Кредитна спілка «СОЮЗ-ФІНАНС», місцезнаходження: вул. Юліуша Словацького, буд.14, м. Дніпро, ЄДРПОУ 39167297.
Відповідачі: 
-ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання як ВПО: АДРЕСА_1 ;
-ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання як ВПО: АДРЕСА_1 ;
-ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання як ВПО: АДРЕСА_2 .
Представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_3 .
Дата складення повного судового рішення – 19 серпня 2026 року.

Суддя С.М. Хмельова