ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2026 р. | м. Харків | Справа № 922/1840/26

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Юрченко В.С. 
без повідомлення (виклику) учасників справи
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу
за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (Україна, 04074, місто Київ, вулиця Автозаводська, будинок 2, ЄДРПОУ 44725823),
до Фізичної особи - підприємця Самойлова Олексія Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ),
про стягнення пені, -  
ВСТАНОВИВ:
На розгляд Господарського суду Харківської області, через систему «Електронний Суд», надійшов позов Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" до Фізичної особи - підприємця Самойлова Олексія Анатолійовича про стягнення за державним контрактом (договором) про закупівлю № 98/03-24-РМ від 28.03.2024 пені у розмірі 764 842,50 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов державного контракту (договір) про закупівлю № 98/03-24-РМ від 28.03.2024, в частині своєчасної поставки партії обумовленого товару, в строк встановлений договором, що послугувало підставою для нарахування пені у розмірі 764 842,50 грн.
Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.
Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2026, справу № 922/1840/26 передано на розгляд судді Юрченко В.С.
26.05.2026, ухвалою Господарського суду Харківської області, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/1840/26. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено учасникам справи, що відповідно до частини 7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач може подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Клопотання, в порядку частини 7 статті 252 ГПК України, від учасників справи не надходило.
Відповідач правом на формування заперечень з приводу доводів, викладених у позовній заяві не скористався, про рух справи (зокрема, про відкриття провадження у справі) повідомлявся у відповідності до норм чинного господарського процесуального законодавства. В матеріалах справи міститься сформована довідка про доставку 26.05.2026 о (об) 17:58 фізичній особі - підприємцю Самойлову Олексію Анатолійовичу в електронному вигляді ухвали Господарського суду Харківської області від 26.05.2026 по справі № 922/1840/26 про відкриття провадження у справі.
У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. 
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з частин 1, 2 статті 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень"). 
Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 922/1543/26 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
На підставі частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує практику ЄСПЛ як джерело права, зокрема, у справі «Осіпов проти України», де Суд нагадав, що стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Суд повинен лише встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента (там само). З точки зору Конвенції заявник не має доводити, що його відсутність у судовому засіданні справді підірвала справедливість провадження або вплинула на його результат, оскільки така вимога позбавила б змісту гарантії статті 6 Конвенції.
Виходячи з того, що відповідачу надано достатньо часу для формування відзиву на позовну заяву, втім він не скористався цим правом, суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин.
Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.
Частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Наказом Міністерства оборони України № 281 від 02.05.2025 реорганізовано юридичну особу - державне підприємство Міністерства оборони України «Державний оператор тилу», ідентифікаційний код юридичної особи - 44830311, шляхом приєднання до державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель», ідентифікаційний код юридичної особи 44725823.
Визнано державне підприємство Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» правонаступником усіх прав та обов`язків державного підприємства Міністерства оборони України «Державний оператор тилу».
Відповідно до наказу Міністерства оборони України № 7/нм від 06.01.2026 затверджено передавальний акт приймання-передачі справ, документів та майна державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" (ідентифікаційний код юридичної особи - 44830311) його правонаступнику - державному підприємству Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (ідентифікаційний код юридичної особи - 44725823).
Позивачем надано до матеріалів позовної заяви, копію передавального акту приймання-передачі справ, документів та майна державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" (ідентифікаційний код юридичної особи - 44830311) правонаступнику державному підприємству Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (ідентифікаційний код - 44725823) від 31.12.2025, зі змісту якого слідує, що на виконання наказу Міністерства оборони України від 02 травня 2025 року №281 "Про реорганізацію державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу (зі змінами) Комісією з реорганізації державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" складено цей передавальний акт приймання-передачі справ, документів та майна державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" (ідентифікаційний код юридичної особи - 44830311) правонаступнику державному підприємству Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (ідентифікаційний код юридичної особи - 44725823) (далі - Акт) про те, що правонаступником державним підприємством Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (далі - ДП "Агенція оборонних закупівель"), в особі директора Жумаділова Арсена Куатовича, який діє на підставі Статуту та наказу Міністра оборони України від 05.03.2025 №11-ДП, прийнято справи, документи та майно державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" (далі - ДП "ДОТ").
З урахуванням наказів Міністерства оборони України про реорганізацію, затвердженого передавального акту, ДП «Агенція оборонних закупівель» є належним правонаступником усіх прав та обов`язків ДП «Державний оператор тилу», у тому числі прав та обов`язків за договорами, укладеними останнім.
Як свідчать матеріали справи, 28.03.2024, між Державним підприємством Міністерства оборони України «Державний оператор тилу», в подальшому Державне підприємство Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» (далі за текстом - Замовник, Позивач, ДП «Агенція оборонних закупівель») та Фізичною особою-підприємцем Самойловим Олексієм Анатолійовичем (далі за текстом - ФОП Самойлов О.А., Постачальник, Відповідач) укладено державний контракт (Договір) про закупівлю № 98/03-24-РМ (далі за текстом - Договір). 
Відповідно до п. 1.1 Договору, Постачальник зобов`язується поставити Замовнику Килим спальний польовий ізоляційний, тип 1, вид 2 (37410000-5: Інвентар для спортивних ігор на відкритому повітрі) (далі за текстом - Товар), найменування, перелік, характеристики, обсяг, код згідно з національним класифікатором ДК яких визначені в Специфікації (Додаток №1) (номер оголошення про проведення закупівлі, присвоєний електронною системою закупівель - ID: UA2024-03-04-012198-a), а Замовник - прийняти та оплатити Товар в порядку та на умовах, визначених цим Договором. 
Пунктом 1.2 Договору передбачено, що Отримувачами Товару за Договором є Об`єднані центри забезпечення Міністерства оборони України, до яких здійснюється постачання Товару (далі - Отримувач) для задоволення нагальних потреб функціонування держави, забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів країни. 
Згідно пунктом 3.1 Договору, розрахунок за Товар здійснюється в безготівковій формі, шляхом перерахування Замовником коштів на поточний банківський рахунок Постачальника, вказаний у розділі 16 цього Договору, а у випадку здійснення Замовником передоплати - на небюджетний рахунок, відкритий Постачальником в органах Державної казначейської служби України відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 року № 1070 "Деякі питання здійснення розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти". Розрахунок за Товар здійснюється у строк, передбачений в Специфікації (Додаток №1), після його фактичного приймання ОТРИМУВАЧЕМ на підставі належним чином оформлених Актів приймання Товару за умов відсутності будь-яких зауважень до Товару з боку Замовника та/або Отримувача.
Пунктом 3.2 Договору передбачено, що датою оплати є дата списання грошових коштів з рахунку ЗАМОВНИКА.
Відповідно до пунктів 4.1 та 4.1.1 Договору, Постачальник зобов`язаний здійснити поставку Товару за цим Договором не пізніше строку, визначеного у Специфікації (Додаток № 1), але у будь-якому випадку в строк, визначений Замовником у заявці на поставку, складеній Замовником за формою, визначеною у Додатку № 2 до цього Договору (далі - заявка на поставку Товару). Вказані у Специфікації (Додаток № 1) або заявках на поставку Товару строки поставки Товару можуть бути змінені за зверненням Замовника, але у будь-якому випадку - за погодженням Сторін. 
Заявка на поставку Товару подається Замовником Постачальнику засобами електронної пошти у порядку, визначеному цим Договором, не менш ніж за 10 (десять) календарних днів до дати поставки, визначеної у Специфікації (Додаток № 1) або в заявках на поставку Товару (пункт 4.3 Договору). 
Відповідно до п. 6.7 Договору після здійснення перевірки Товару відповідно до пунктів 6.3, 6.4 Договору, у разі відсутності зауважень Отримувача до Товару, Постачальник та Отримувач підписують Акт приймання Товару, що підтверджує перехід права власності на Товар від Постачальника до Отримувача. 
Відповідно до п. 8.1 Договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань, що виникають з цього Договору, Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством України. 
Згідно п. 8.2 Договору, у разі порушення строку поставки, не передачу (несвоєчасну передачу, повернення з підстав, встановлених цим Договором) Товару, Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,5 (нуль цілих п`ять десятих) відсотка від ціни Товару, строк поставки якого порушено, за кожний день прострочення або ціни не переданого (несвоєчасно переданого, повернутого) Товару, за кожний день затримки передачі. Пеня нараховується протягом строку порушення виконання зобов`язань за Договором за кожен повний день прострочення виконання таких зобов`язань. За порушення строку поставки Товару понад 30 (тридцять) календарних днів додатково сплачується штраф у розмірі 7 (сім) відсотків від ціни Товару, строк поставки якого порушено. При цьому, відібрані зразки партії Товару для проведення лабораторних випробувань не вважаються непоставленими (неприйнятими).
Відповідно до п. 8.4 Договору у разі застосування пені/штрафу Постачальник зобов`язаний сплатити суму пені/штрафу протягом 30 (тридцяти) банківських днів від дати направлення Замовником письмового повідомлення Постачальнику. Сплата пені/штрафів не звільняє Постачальника від виконання умов цього Договору, за виключенням випадків дострокового розірвання Договору з урахуванням п. 8.3.1. та п. 8.7.1. Договору. Штраф, пеня за несвоєчасне/неякісне постачання Товару нараховується Постачальнику за весь період прострочення до моменту належного виконання зобов`язання.
У відповідності до пункту 12.2 Договору, обмін повідомленнями засобами електронної пошти можуть здійснюватись з застосуванням електронної ідентифікації (автентифікації), передбаченої Законом України "Про електронні довірчі послуги". У межах виконання цього Договору Сторони обмінюються повідомленнями за наступними електронними адресами (у разі, якщо письмово не будуть повідомлені інші адреси): 
від ЗАМОВНИКА: logistics@dotua.org, logistics_ekip@dotua.org; 
від ПОСТАЧАЛЬНИКА: ua1@izolon.ua, tender@izolon.ua. 
Електронна взаємодія між Сторонами здійснюється з використанням кваліфікованих електронних довірчих послуг відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Електронні повідомлення, надіслані Сторонами за допомогою належних кваліфікованих електронних довірчих послуг (підписів та/або печаток) мають таку саму силу, як письмові повідомлення, якщо Договором або законом не передбачено зворотнє (пункт 12.3 Договору).
За пунктом 13.1. Договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності після його підписання Сторонами та дії протягом строку, вказаного в Специфікації (Додаток № 1).
Невід`ємними частинами договору є: Додаток № 1 Специфікація, Додаток № 2 Форма, за якою має складатись заявка на поставку; Додаток № 3 Вимоги до Товару та порядок здійснення контролю за якістю Товару; Додаток № 3.1 Зразок ярлика контрольного зразка Товару; Додаток № 4 Форма, за якою має складатись акт приймання товару; а також Додаток № 5 Санкційні застереження. 
Згідно п. п. 1 та 5 Специфікації (Додаток № 1 до Договору) Постачальник взяв на себе зобов`язання здійснити поставку Товару у загальній кількості 100 000 штук за ціною за одиницю без ПДВ 314,75 грн на загальну суму 37 770 000,00 грн з ПДВ, у наступні терміни: 
- 10 000 штук строк поставки до 30.04.2024; 
- 20 000 штук строк поставки до 30.04.2024; 
- 10 000 штук строк поставки до 31.05.2024; 
- 20 000 штук строк поставки до 31.05.2024; 
- 40 000 штук строк поставки до 30.06.2024. 
Датою поставки Товару вважається дата вказана Отримувачем у Посвідченні, що оформлене та підписане відповідно до Додатку 1 до Порядку здійснення контролю за якістю речового майна, що постачається для потреб Збройних Сил України (пункт 1 розділу ІІ), затвердженого наказом Міністерства оборони України від 19 липня 2017 року № 375, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2017 року за № 1461/31329 (зі змінами). 
Згідно пункту 4 Специфікації, та відповідно до пункту 3.1. Договору, встановлено, що оплата вартості поставленого Товару здійснюється Замовником подекадно, а саме протягом 10 (десяти) банківських днів з дня наступного за декадою, протягом якої поставлено Товар, на підставі підписаних Сторонами та Отримувачем відповідних Актів приймання Товару. У разі проведення оплати за партію Товару на умовах часткової попередньої оплати остаточний розрахунок за партію поставленого Товару здійснюється Замовником протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання відповідного Акту приймання Товару, за умов відсутності будь-яких зауважень до Товару з боку Замовника та/або Отримувача.
Також на виконання пункту 13.1. Договору, у пункті 6 Специфікації передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 30 вересня 2024 року, а в частині виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором, у тому числі в частині нарахування та сплати штрафних санкцій та поставки Товару - до повного виконання.
29.03.2024, відповідно до п. 12.2 Договору, та на виконання п. 4.3 Договору, Замовником на електронну адресу Постачальника, було направлено Заявку на поставку № R000153, із зазначенням обсягу партії Товару, який замовляється, Отримувачів замовленого Товару, кількість Товару та строки, що відповідають пунктам 1 та 5 Специфікації (Додаток № 1 до Договору), а саме 100 000 штук до кінцевої дати поставки: 
- 10 000 штук - строк поставки до 30.04.2024 (включно); 
- 20 000 штук - строк поставки до 30.04.2024 (включно); 
- 10 000 штук - строк поставки до 31.05.2024 (включно); 
- 20 000 штук - строк поставки до 31.05.2024 (включно); 
- 40 000 штук - строк поставки до 30.06.2024 (включно). 
В межах виконання зобов`язань Договором, Відповідачем було здійснено поставки Товарів у наступні строки, та прийнято такий Товар Позивачем, на підставі наступних актів:
- відповідно до Акту приймання товару № 698 від 10.07.2024, товар у кількості 10 000 штук на загальну суму вартості Товару - 3 777 000,00 грн, поставлено 10.07.2024 року; за твердженням Позивача Відповідачем допущено прострочення поставки Товару на 9 днів;
- відповідно до Акту приймання товару № 720 від 22.07.2024 товар у кількості 15 000 штук на загальну суму вартості Товару - 5 665 500,00 грн, поставлено 22.07.2024; за твердженням Позивача Відповідачем допущено прострочення поставки Товару на 21 день. 
У зв`язку з неналежним виконанням Постачальником покладених на нього зобов`язань, Замовником 17.03.2025 року направлено повідомлення-вимогу за вих. №2165/1716/06- 2025 щодо сплати протягом 30 (тридцяти) банківських днів від дати направлення повідомлення, штрафних санкцій (пені) у розмірі 783 727,50 грн.
Відповідач, у свою чергу, направив Позивачу лист-відповідь №15/04-01 від 15.04.2025 щодо розгляду повідомлення-вимоги за вих. №2165/1716/06-2025 від 15.03.2025, в якому проінформував Позивача про те, що він погоджується із вимогами, готовий виплатити всю суму штрафних санкцій, в той же час просить розглянути можливість розстрочити сплату штрафних санкцій у сумі 783 727,50 грн. на три платежі за наступним графіком: 1) 195 000,00 грн - виплата до 30.04.2025; 2) 195 000,00 грн - виплата до 31.05.2025; 3) 195 000,00 грн - виплата до 30.06.2025; 4) 198 727,50 грн - виплата до 31.07.2025.
У процесі перевірки розрахунків штрафних санкцій, Позивачем було виявлено технічну описку, яка вплинула на точність даних.
17.05.2025, Позивачем було направлено Постачальнику, уточнення до повідомлення-вимоги (за вих. №2165/1716/06-2025 від 17.03.2025 про стягнення штрафних санкцій згідно з державним контрактом (договором) № 98/03-24-РМ від 28.03.2024) за вих. №22.3-10876 від 21.04.2026 про сплату штрафних санкцій у розмірі 764 842,50 грн. 
Однак, ФОП Самойлов О.А. в добровільному порядку штрафні санкції не сплачено. 
З огляду на вказане, посилаючись на порушення Відповідачем умов договору (контракту) щодо строків партій Товару, Позивач нарахував Відповідачеві, та заявив до стягнення з останнього, пеню у розмірі 764 842,50 грн.
Судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.
Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Враховуючи положення ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.
За висновками суду, в матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними матеріалами.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.
Предметом доказування у справі, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд самостійно оцінює докази, надані сторонами у справі, у їх сукупності, керуючись принципом вірогідності, передбаченим статтею 79 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з цією статтею, наявність обставин, на які посилається сторона, вважається доведеною, якщо докази, надані на їх підтвердження, є більш вірогідними, ніж докази, надані на їх спростування. Питання про вірогідність доказів суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, враховуючи всі обставини справи.
Предметом судового розгляду у справі є вимога позивача про стягнення з відповідача пені за державним контрактом (договором) про закупівлю № 98/03-24-РМ від 28.03.2024, а предметом доказування у справі, відповідно, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
На підставі статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.
Договір це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який право чин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань. 
Статтями 6, 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту.
Статтями 509, 510 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Приписами статей 526-527 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Загальні положення про договір визначені статям 626-637 Цивільного кодексу України, а порядок укладення, зміна і розірвання договору статями 638-647, 649, 651-654 Цивільного кодексу України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Положеннями статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. 
Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з частини 1 статті 655, частини 1 статті 663 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
В статті 549 Цивільного кодексу України надано визначення неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
З огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги державний контракт (договір) про закупівлю № 98/03-24-РМ від 28.03.2024, як належну підставу, у розумінні норм статті 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.
Судом встановлено, що договір та додатки до нього оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками за допомогою КЕП/УЕП, без зауважень та заперечень в добровільному порядку.
При цьому, жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити дію договору. Відтак, державний контракт (договір) про закупівлю № 98/03-24-РМ від 28.03.2024 був чинним протягом відповідного періоду.
Аналізуючи умови укладеного між сторонами договору, враховуючи, що предметом договору слугує зобов`язання із передачі товару, суд зазначає, що між сторонами виникли господарські відносини на підставі договору поставки, до яких, крім положень Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов`язання, застосовуються також положення глави 54 підрозділу 1 Розділу ІІІ ЦК України.
Як встановлено судом, Позивачем надіслано на електрону адресу Відповідача заявку на поставку товару № R000153 від 29.03.2024, яка містила всі необхідні відомості, передбачені додатком № 2 до договору про закупівлю № 98/03-24-РМ від 28.03.2024.
При цьому, заявка на поставку № R000153 від 29.03.2024 була надіслана Замовником Постачальнику, в строк визначений у п. 4.3 Договору, тобто в граничних 10 календарних днів до дати поставки товару, визначеної у Специфікації. 
Враховуючи, що матеріалами справи доведено виконання з боку Позивача покладених на нього договором обов`язків (направлення заявки на поставку товару), у Відповідача виникає зустрічний обов`язок - поставити Товар у строк, погоджений Сторонами у пункті 5 Специфікації, а саме:
- 10 000 штук - строк поставки до 30.04.2024 (включно); 
- 20 000 штук - строк поставки до 30.04.2024 (включно); 
- 10 000 штук - строк поставки до 31.05.2024 (включно); 
- 20 000 штук - строк поставки до 31.05.2024 (включно); 
- 40 000 штук - строк поставки до 30.06.2024 (включно). 
Як слідує зі змісту наявних в матеріалах справи актів приймання товару, Відповідач доставив Позивачу товар поза межами граничної дати виконання заявки на поставку товару № R000153 від 29.03.2024, а саме:
- відповідно до Акту № 698 від 10.07.2024, товар у кількості 10 000 штук на загальну суму вартості Товару - 3 777 000,00 грн, поставлено 10.07.2024 року, (строк поставки згідно заявки № R000153 до 30.06.2024); тобто, прострочення поставки складає 9 календарних днів; 
- відповідно до Акту № 720 від 22.07.2024 товар у кількості 15 000 штук на загальну суму вартості Товару - 5 665 500,00 грн, поставлено 22.07.2024 (строк поставки згідно заявки № R000153 до 30.06.2024); тобто, прострочення поставки складає 21 календарний день. 
З урахуванням зазначеного, суд доходить до висновку, що вказані обставини свідчать про порушення Відповідачем договірного обов`язку щодо вчасної поставки позивачу у строк, встановлений Договором, та, відповідно, про наявність підстав для відповідальності згідно пункту 8.2. Договору, як-то сплати пені у розмірі 0,5 % від ціни Товару, строк поставки якого порушено, за кожний день прострочення або ціни не переданого (несвоєчасно переданого, повернутого) Товару, за кожний день затримки передачі. 
Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2018 року по справі № 916/804/17 сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша ст. 252 ЦК України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (ч.3 ст. 6 ЦК України) (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.06.2017 у справі 910/2031/16).
Судом перевірено розмір нарахованої Позивачем до стягнення з Відповідача пені, та встановлено, що розрахунок здійснено арифметично правильно, а саме, за актом приймання-передачі № 698 від 10.07.2024 у розмірі 169 965,00 грн. та за актом приймання-передачі № 720 від 22.07.2024 у розмірі 594 877,50 грн., що свідчить про обґрунтованість вимоги Позивача про стягнення з Відповідача пені за порушення строку поставки товару на загальну суму 764 842,50 грн. 
Відповідачем доказово не доведено підстав для звільнення його від передбаченої договором відповідальності у розумінні умов договору та/або статті 617 ЦК України.
На час розгляду справи судом матеріали справи доказів сплати відповідачем штрафних санкцій не містять.
За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що Позивачем доведено належними та допустимими доказами, що Відповідач при виконанні своїх зобов`язань за договором, допустив їх порушення у вигляді несвоєчасної поставки товару, а відтак суд висновує про задоволення вимоги позивача та, відповідно, ухвалює стягнути з відповідача пеню у розмірі 764 842,50 грн. 
Згідно вимог статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Разом з тим, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд, ураховуючи встановлені фактичні обставини справи, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, повно та всебічно дослідивши обставини справи, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах, дійшов висновку про задоволення позову.
У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя має ґрунтуватись на повному з`ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у справі, якими доказами вони підтверджуються та чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин. У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04) Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, пункт 36, від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, пункт 30, від 27.09.2001). Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. 
Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а також висновки суду про задоволення позову, судові витрати (сплачений судовий збір), понесені позивачем, покладаються на відповідача, з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору у випадку подання процесуальних документів, передбачених частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір», в електронній формі. 
Враховуючи викладене та керуючись статтями 1-5, 8, 10-12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, п. 2 ч. 1 ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд   

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з Фізичної особи - підприємця Самойлова Олексія Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (Україна, 04074, місто Київ, вулиця Автозаводська, будинок 2, ЄДРПОУ 44725823, рахунок: НОМЕР_2 в АТ «Державний експортно-імпортний банк України», м. Київ, МФО 322313) пеню у сумі 764 842 гривень 50 копійок та судовий збір у сумі 9 178 гривень 11 копійок.
Видати наказ після набрання рішення законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України

Повне рішення складено "24" липня 2026 р. 

Суддя | | В.С. Юрченко