ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року | Справа №160/5561/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Головне управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 

УСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі – Відділ, відповідач), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (далі – ГУ ДПС у Дніпропетровській області, третя особа), в якій позивач просить:
- визнати бездіяльність Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №74654600, відкритого на підставі виконавчого листа від 30.01.2024, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі №160/5426/23, протиправною;
- зобов`язати Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України винести постанову про закінчення виконавчого провадження №74654600, відкритого на підставі виконавчого листа від 30.01.2024, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі №160/5426/23. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №160/5426/23, яке набрало законної сили 29.07.2023, стягнуто податковий борг з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 до бюджету у сумі 1 793 035,24 грн. 30.01.2024 за заявою позивача судом першої інстанції видано виконавчий лист у справі №160/5426/23 із зазначенням строку пред`явлення виконавчого листа до виконання - 29.10.2023 (включно). У зв`язку зі спливом строку на пред`явлення до виконання вказаного виконавчого листа, ГУ ДПС у Дніпропетровській області 01.03.2024 звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про визнання пропущеного строку на пред`явлення виконавчого листа у справі №160/5426/23 до виконання поважним та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 у справі №160/5426/23 задоволено заяву ГУ ДПС у Дніпропетровській області та поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 15.03.2024 звернулася до Третього апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.06.2024 у справі №160/5426/23 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 у справі №160/5426/23 скасовано, у задоволенні заяви ГУ ДПС у Дніпропетровській області про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі №160/5426/23 відмовлено. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23.07.2024 у справі №160/5426/23 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19.06.2024 у справі №160/5426/23. Постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 19.06.2024 у справі №160/5426/23 набрала законної сили 19.06.2024. У той же час, 05.04.2024 Відділом відкрито виконавче провадження № 74654600 за виконавчим листом, виданим Дніпропетровським окружним адміністративним судом 30.01.2024 в адміністративній справі №160/5426/23, в якому стягувачем є ГУ ДПС у Дніпропетровській області, а боржником - ОСОБА_1 . Зважаючи на вищенаведене, представник позивача звернувся до Відділу із заявою від 27.02.2026, в якій просив закінчити виконавче провадження №74654600, відкрите 05.04.2024 на підставі виконавчого листа, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 30.01.2024 у справі №160/5426/23 у зв`язку із скасуванням Третім апеляційним адміністративним судом ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 у справі № 160/5426/23 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Листом Відділу від 04.03.2026 №22958/2825 представника позивача повідомлено про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження №74654600. Водночас позивач вважає, що спірне виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Вважаючи бездіяльність державного виконавця Відділу щодо не закінчення виконавчого провадження протиправною, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 30.03.2026 прийнято позовну заяву та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою суду встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом двох днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. 
02.04.2026 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких позивач з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2026 у справі №754/511/23 зазначає, що у зв`язку з пропуском строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та відмовою суду в його поновленні право стягувача на примусове виконання судового рішення є остаточно втраченим, а можливість виконання такого рішення - припиненою. Сплив строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не є формальністю, а є самостійною підставою для припинення можливості примусового виконання судового рішення. 
16.04.2026 до суду від представника третьої особи надійшли пояснення по суті спору, в яких ГУ ДПС у Дніпропетровській області проти задоволення позову заперечує, зазначаючи, що у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій у трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, що можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Разом з цим, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, запроваджено в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Воєнний стан, який запроваджено в Україні 24.02.2022, наразі не припинено та не скасовано. Законом України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» №2129-IX від 15.03.2022 (далі – Закон №2129-ІХ) доповнено розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» пунктом 10-2, в якому, зокрема, містилась норма про те, що визначені цим законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Закон №2129-IX набрав чинності 26.03.2022. У постанові від 15.03.2023 у справі №260/2595/22 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив таке: «Особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого визначені цим законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження» як спеціальним нормативно-правовим актом, у цьому випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання». Таким чином, якщо закінчення строку пред`явлення виконавчого документа припало на період воєнного стану, виконавець має приймати такий виконавчий документ до виконання без звернення стягувача до суду за поновленням строку його пред`явлення. А отже, на переконання третьої особи, дії виконавця щодо відкриття 05.04.2024 виконавчого провадження №74654600, відповідають вимогам чинного законодавства, фактично строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не пропущений, у зв`язку із дією воєнного стану.
Відповідач суду відзив на позов не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив. 
На підставі частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що в провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №160/5426/23 за позовом ГУ ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №160/5426/23 позов ГУ ДПС у Дніпропетровській області задоволено та стягнуто податковий борг з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 до бюджету у сумі 1 793 035,24 грн. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №160/5426/23 набрало законної сили 29.07.2023.
30.01.2024 Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №160/5426/23 про стягнення податкового боргу з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 до бюджету у сумі 1 793 035,24 грн зі строком пред`явлення виконавчого листа до виконання - 29.10.2023 (включно).
01.03.2024 ГУ ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою, в якій заявник просив:
- визнати пропущений строк пред`явлення виконавчого листа по адміністративній справі №160/5426/23 до виконання поважним;
- поновити ГУ ДПС у Дніпропетровській області строк пред`явлення до виконання виконавчого листа по адміністративній справі №160/5426/23.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 заяву ГУ ДПС у Дніпропетровській області про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання в адміністративній справі №160/5426/23 задоволено; поновлено ГУ ДПС у Дніпропетровській області строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 30.01.2024 у адміністративній справі №160/5426/23, з часу набрання цією ухвалою законної сили.
05.04.2024 державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №74654600 з примусового виконання виконавчого листа №160/5426/23 про стягнення податкового боргу з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 до бюджету у сумі 1 793 035,24 грн, виданого 30.01.2024.
Не погоджуючись зі змістом ухвали суду від 11.03.2024, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.06.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання скасовано; у задоволенні заяви ГУ ДПС у Дніпропетровській області про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі № 160/5426/23 відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.07.2024 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19.06.2024 у справі №160/5426/23.
27.02.2026 представник позивача звернувся до Відділу із заявою про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням Третім апеляційним адміністративним судом ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 у справі №150/5426/23 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. 
Листом Відділу від 04.03.2026 №22958/2825 представника позивача повідомлено, що відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Проте, пунктом 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповненого Законом України від 15.03.2022 №2129-ІХ, який набрав чинності з 26.03.2022, визначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. За таких обставин, підстави для закінчення виконавчого провадження відсутні.
Вважаючи протиправною бездіяльність державного виконавця щодо не закінчення виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа №160/5426/23, виданого 30.01.2024, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).
Згідно зі статтею 1 Закону №1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 2 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина 1 статті 5 Закону №1404-VІІІ).
Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до пункту 2 статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно з частиною 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Згідно з частиною 1 статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Частиною 2 статті 12 Закону №1404-VIII передбачено, що строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Разом з цим, відповідно до пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII (доповненого Законом №2129-ІХ, який набрав чинності 26.03.2022), тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
У подальшому неодноразово Указами Президента України воєнний стан продовжувався та діє по цей час.
Станом на час набрання законної сили судовим рішенням у справі №160/5426/23, станом на час відкриття державним виконавцем Відділу ВП №74654600 та станом на час розгляду відповідачем заяви представника позивача про закінчення виконавчого провадження, в Україні діяв воєнний стан.
При визначенні правової норми, якою слід керуватися для обрахунку строку пред`явлення до примусового виконання виконавчого документу в період дії воєнного стану, суд на підставі частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 15.03.2023 у справі №260/2595/22, від 30.08.2023 у справі №420/1415/22, від 03.08.2023 у справі №420/10415/22, від 09.11.2023 у справі №0440/5997/19, від 19.06.2024 у справі №278/6265/13.
Так, у зазначених постановах Верховний Суд виснував, що особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.
Як встановлено судом, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №160/5426/23 про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу до бюджету у сумі 1 793 035,24 грн, яке набрало законної сили 29.07.2023, ГУ ДПС у Дніпропетровській області 30.01.2024 видано виконавчий лист зі строком предявлення до примусового виконання - 29.10.2023 (включно).
Разом з цим, суд зазначає, що судове рішення у справі №160/5426/23 було винесено та набрало законної сили в період дії воєнного стану, внаслідок чого строк пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа у цій справі переривавався на підставі пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII (у редакції Закону України №2129-ІХ, що набрав чинності 26.03.2022).
Таким чином, суд приходить до висновку, що пред`явлення ГУ ДПС у Дніпропетровській області до примусового виконання виконавчого листа у справі №160/5426/23 в квітні 2024 року та відкриття відповідачем 05.04.2024 виконавчого провадження №74654600 здійснено без порушення строків, визначених Законом №1404-VIII.
Суд також відхиляє доводи позивача про те, що скасування постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.06.2024 ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання свідчить про пропуск ГУ ДПС у Дніпропетровській області строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Саме по собі скасування апеляційним судом ухвали про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не свідчить про те, що виконавчий документ був пред`явлений до виконання з порушенням установленого законом строку, оскільки необхідність у поновленні такого строку була відсутня через його переривання на час дії воєнного стану.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача закінчити виконавче провадження на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII, суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Як встановлено судом, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №160/5426/23, на підставі якого видано виконавчий лист, є чинним, у встановленому законом порядку не скасовано та не визнано нечинним. 
Крім того, матеріали справи не містять доказів визнання виконавчого листа №160/5426/23 таким, що не підлягає виконанню.
За таких обставин передбачені пунктом 5 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII підстави для закінчення виконавчого провадження відсутні.
Також, представник позивача у додаткових поясненнях послався на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 11.02.2026 у справі №754/511/23:
« 105. Оскільки право на примусове виконання обмежене строком пред`явлення виконавчого документа до виконання, то в разі пропуску такого строку та за умови, що суд відмовив у його поновленні, право на примусове виконання судового рішення вважається остаточно втраченим. Держава більше не забезпечує реалізацію цього рішення через виконавчу службу. Це означає, що рішення стає таким, яке не можна виконати примусово. У такому випадку за загальним правилом судове рішення про стягнення боргу не припиняє самого зобов`язання (борг як цивільно-правовий обов`язок формально продовжує існувати), але реалізація цього зобов`язання неможлива через примусове виконання. 
…
110. У зв`язку з пропуском строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та відмовою суду в його поновленні право стягувача на примусове виконання судового рішення є остаточно втраченим, а можливість виконання такого рішення - припиненою. 
111. Сплив строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не є формальністю, а є самостійною підставою для припинення можливості примусового виконання судового рішення. Відмова в поновленні строку судом означає остаточність правової ситуації, відсутність будь-яких подальших процесуальних механізмів виконання судового рішення, а отже, відносини щодо примусового виконання стають стабільними.».
Водночас суд зазначає, що вказані висновки не є релевантними до цієї справи, оскільки були зроблені Великою Палатою Верховного Суду за інших обставин справи та за іншого нормативного регулювання спірних правовідносин.
Так, у справі №754/511/23 судами було встановлено, що на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва про стягнення на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором (справа №2-144/11), яке набрало законної сили 20.10.2011, стягувачу 10.01.2012 видано виконавчий лист. 25.04.2016 державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28.06.2022 відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання.
Суд у справі №754/511/23 прийшов до висновку, що з урахуванням положень пункту 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ, який набрав чинності 05.10.2016, строк пред`явлення виконавчого листа про стягнення на користь ПАТ «Укргазбанк» присудженої судовим рішенням суми заборгованості сплинув.
Проте у справі, що розглядається спірні правовідносини виникли в період дії воєнного стану, а особливості примусового виконання рішень у період дії воєнного стану визначено пунктом 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», що застосовується з 26.03.2022, відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Суд у справі, що розглядається прийшов до висновку, що строк пред`явлення виконавчого листа №160/5426/23 до примусового виконання на час відкриття виконавчого провадження №74654600 не сплинув. 
Отже, фактичні обставини та нормативне регулювання у справі №754/511/23 відрізняються від обставин цієї справи, а тому правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 11.02.2026, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
З огляду на встановлені обставини справи та проаналізовані норми чинного законодавства суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі та в межах повноважень, визначених Законом №1404-VIII.
Доводи позивача про пропуск строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не знайшли свого підтвердження, оскільки на час набрання законної сили судовим рішенням у справі №160/5426/23 та пред`явлення виконавчого листа до виконання діяли положення пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону№1404-VIII, відповідно до яких строки пред`явлення виконавчих документів переривались на період дії воєнного стану, а скасування постановою суду апеляційної інстанції ухвали про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не свідчить про порушення такого строку. 
За таких обставин правові підстави для визнання протиправною бездіяльності державного виконавця та закінчення виконавчого провадження відсутні, тому позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статями 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (адреса: вул. Старокозацька, 56, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 44703621), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (адреса: вул. Сімферопольська, 17-А, м. Дніпро, 49005; ідентифікаційний код ВП в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 44118658) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар