Справа № 361/14855/25
Провадження № 2/361/5875/25 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 р. м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі: 
головуючого судді Ведмідь Н.В. 
за участю секретаря  Чуняк В.О. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

встановив:
Позивач шляхом використання Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 183408 від 14.05.2025 в розмірі 10992,51 грн., судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.
Обґрунтовуючи вимоги позивач вказує, що 14.05.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та  ОСОБА_1  укладено кредитний договір №183408, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 10589,00 грн.
ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, проте відповідач не виконала свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та відсотків за користування ними.
16.04.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір факторингу №16042025. 
Згідно вищевказаного договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Юніт Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс», включно і до  ОСОБА_1  за кредитним договором №183408 від 14.05.2025 року, яка умови кредитного договору в повному обсязі не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Згідно з ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2025 у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін; задоволено клопотання позивача та витребувано з Банка-емітента АТ «ОЩАДБАНК» інформацію, зокрема, чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 платіжна картка 4790-72ХХ-ХХХХ-4420, про факт зарахування коштів на картковий рахунок, надати первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. У випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, або інші документи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок. 
На виконання вимог ухвали суду від 26.12.2025 АТ «Ощадбанк» направило документи, які витребував суд (а.с. 166-169). 
13.01.2026 року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву (а.с. 141-143), в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Посилалась на те, що позивач стверджує, що їй було надано кредит у сумі 10589,00 грн. Проте інформація не відповідає дійсності. Фактично на її банківську карту було зараховано 8 500,00 грн. 10.05.2025 та 9,63 грн 14.05.2025. Розрахунок позивача базується на невірному розмірі основного боргу, що робить усі подальші нарахування (відсотків, комісій) безпідставними.
Перед відступленням права вимоги позивачу, первісний кредитор (ТОВ "ФК “Кредитплюс” / Finx) пропонував їй закрити кредит за акційною пропозицію, сплативши лише 5300,00 грн. Це підтверджується доданою до відзиву перепискою від 02.09.2025. Відповідач висловила готовність сплатити кошти, проте кредитор повідомив про продаж боргу, не надавши можливості здійснити оплату і не надавши їй ніякої відповіді в день пропонування закриття боргу. Такі дії свідчать про порушення принципу добросовісності.
Позивач вимагає стягнути комісію в сумі 401,00 грн та штрафні санкції в сумі 900,00 грн, однак відповідач вважає дані нарахування незаконними, оскільки вони суперечать нормам Закону України “Про споживче кредитування” та обмеженням нарахувань у період дії воєнного стану.
Заявлена до стягнення сума у розмірі 7000,00 грн витрат на адвоката, відповідач вважає неспівмірною, оскільки вона становить понад 60% від ціни позову. Справа є малозначною, типовою та розглядається у спрощеному провадженні без виклику сторін.
20.01.2026 року представник позивача подала до суду відповідь на відзив (а.с. 149-155), в якій просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 183408 від 14.05.2025 у розмірі 10 589,00 грн. заборгованості за тілом, 2,51 грн. заборгованості за відсотками, заборгованість за комісією 401,00 грн.; судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн.
Посилалась на те, що позивачем доведено факт виконання зобов`язання первинного Кредитора ТОВ "ФК "Кредіплюс" погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №183408 від 14.05.2025 укладеним з кредитодавцем та перерахування на рахунок відповідача суми в розмірі 9,63 грн., а також розмір існуючої заборгованості за кредитним договором, що є підставою для задоволення позову.
Позичальник добровільно погодився на включення комісії до загальної вартості кредиту та надав розпорядження на її сплату за рахунок кредитних коштів у момент видачі, що відповідає принципу свободи договору та вимогам ст. 627 ЦК України.
Зазначила, що позивач не заявляє вимог про стягнення зазначених штрафних санкцій.
В п. 3.6. Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 зазначено, що сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь клієнта сплачується на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта.
У зв`язку з чим представник позивача не може надати квитанції про сплату витрат на правову допомогу, тому що оплата послуг здійсниться тільки після того, коли кошти на витрати правничої допомоги будуть стягнуті на користь клієнта, тобто позивача.
Проте, позивачем надано належні докази, а саме Договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025, Додаткова Угода №25771371841 до Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 та Акт прийому-передачі наданих послуг від №10/09/25-02 від 10.09.2025, у якому зазначено кількість витрачених годин адвокатом та суму гонорару за кожну послугу.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, в прохальній частині позову просила про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримала, проти заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судові засідання 02.03.2026, 24.04.2026 та 22.06.2026 не з`являлась про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила розглядати справу у її відсутність та зменшити витрати на правову допомогу.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
В частинах 1, 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
В статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.
За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що 14.05.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредіплюс» та  ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №183408 (індивідуальна частина), підписаний особистим підписом відповідача, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у розмірі 10589,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. (а.с.119-125)
Згідно п. 3.1. кредитного договору, Договір про споживчий кредит, який складається з публічної та індивідуальної частини, а також графіку платежів набирає чинності з моменту його укладення в електронній формі сторонами індивідуальної частини і діє до повного виконання позичальником зобов`язань по цьому договору. Строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п. 2.6 Договору.
Згідно з умовами кредитного договору відповідач отримала кредит у розмірі 10589,00 грн, з яких: 8991,02 грн. для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №174584 від 11.03.2025 укладений з кредитодавцем; 9,63 грн. на рахунок/картку позичальника № НОМЕР_1 , а сума в розмірі 1588,35 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частина, строком кредитування 184 дні з 14.05.2025 року по 14.11.2025 року, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 0,10% річних, комісія за надання кредиту складає 1588,35 грн. 
14.05.2025 року відповідачем також підписано особистим підписом паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено основні умови кредитування, інформацію щодо процентної ставки, порядок повернення кредиту. (а.с. 103-106)
Згідно п. 1.2 кредитного договору, позивальник засвідчує, що до укладення договору отримав та ознайомився, зокрема, з цією індивідуальною частиною, графіком платежів за кредитним договором, паспортом споживчого кредиту, публічною частиною договору, правилами надання коштів та банківських металів у кредит кредитодавця, а також іншою інформацією необхідною для прийняття ним свідомого рішення про укладення договору та отримання кредиту в т.ч. передбаченою ст.. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», інформацією та документами розміщеними на сайті https://finx.com.ua. У випадку якщо будь-яка інформація не була отримана позичальником або є йому незрозумілою, позичальник повинен відмовитись від підписання ці\ї індивідуальної частини договору.
Суд звертає увагу, що договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
Згідно довідки АТ «Ощадбанк» на ім`я  ОСОБА_1 було емітовано банківську картку № НОМЕР_2 , було зараховано коштів на суму 9,63 грн. (а.с. 166-169)
З матеріалів справи, досліджених судом, встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу  ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі, який визначений договором та додатковою угодою. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання про повернення коштів за кредитним договором не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
16.04.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір факторингу № 16042025 від 16.04.2025 року. (а.с. 58-62)
Відповідно до вищевказаного договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Юніт Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс», включно і до  ОСОБА_1  за кредитним договором № 184029 від 19.05.2025 року.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість  ОСОБА_1 за кредитним договором № 183408 від 14.05.2025 року станом на дату подання позову становить 10992,51 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 10589,00 грн, заборгованість за відсотками 2,51 грн., заборгованість за комісією – 401,00 грн.
Відповідач у відзиві фактично не заперечувала факт укладення кредитного договору та отримання грошових коштів, однак зазначила, що на її банківську картку було зараховано лише 8500,00 грн.
Разом з тим, зазначені доводи відповідача не спростовують розміру заборгованості, заявленої до стягнення. Як убачається з умов кредитного договору, сторонами погоджено, що поряд із сумою кредиту позичальник зобов`язаний сплатити комісію за надання кредиту, розмір якої визначений пунктом 2.5 кредитного договору та становить 1588,35 грн.
Таким чином, сума грошових коштів, фактично зарахована на банківську картку відповідача, не є тотожною загальній сумі зобов`язань, визначених умовами кредитного договору, оскільки при визначенні суми, яка підлягає поверненню, враховується також передбачена договором комісія за надання кредиту.
Відповідачем не надано доказів погашення заборгованості за кредитним договором у заявленому позивачем розмірі, а також не наведено обґрунтованих заперечень щодо правильності наданого позивачем розрахунку заборгованості.
Проаналізувавши надані позивачем докази в їх сукупності на предмет їх належності, достовірності, достатності та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, надавши оцінку нормам матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню з підстав, наведених вище по тексту рішення, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість 10992,51 грн. 
Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу.
Із матеріалів справи також вбачається, що між ТОВ «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Соломко та партнери» укладений договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 року, 25.11.2025 року Акт прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги) №10/09/25-02 від 10.09.2025 року, згідно якого, АБ «Соломко та партнери» надало позивачу найменування послуг та витрачений ним час на надання даних послуг, а саме: складання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» до позичальника, яким є  ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 183408 від 14.05.2025 – 2 год. – 5000,00 грн., вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позивальника, яким є  ОСОБА_1 , за кредитним договором № 183408 від 14.05.2025 – 2 год. – 1000,00 грн., підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 183408 від 14.05.2025 на рахунок позичальника, яким є  ОСОБА_1  – 1 год. – 500,00 грн., підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 183408 від 14.05.2025 на рахунок позичальника, яким є  ОСОБА_1  – 1 год. – 500,00 грн.
Загальна вартість наданої послуги становить 7000,00 грн.,
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто у ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постановах від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) та від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19).
Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
З огляду на вищевикладене, враховуючи клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, заявлених позивачем у розмірі 7000,00 грн, суд, оцінюючи їх співмірність зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг, характером та обсягом виконаної роботи, а також враховуючи обставини розгляду справи, дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн.Відповідно ст. 141 ЦПК України враховуючи вищевикладене, підлягають стягненню із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280, 353, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 183408 від 14.05.2025 року в розмірі 10992,51 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 ,00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», ЄДРПОУ 43541163, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: 
 
АДРЕСА_1 . В.