ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.07.2026 Справа № 914/1071/26 
За позовом: Львівського комунального підприємства «Львівське міжміське бюро технічної інвентаризації», м. Львів,
до відповідача: Головного управління Національної поліції у Львівській області, м. Львів,
про стягнення 38587,20 грн. заборгованості.
Суддя Б. Яворський,
при секретарі О. Муравець.
Представники сторін:
від позивача: М. Шубак, 
від відповідача: А. Гій.
Відводів складу суду сторонами не заявлялося.
Відповідно до ст.222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу vkz.court.gov.ua.

Суть спору. На розгляд Господарського суду Львівської області через систему «Електронний суд» Львівським комунальним підприємством «Львівське міжміське бюро технічної інвентаризації» подано позов до Головного управління Національної поліції у Львівській області про стягнення 38587,20 грн. заборгованості по витратах, пов`язаних з укладенням охоронного договору, за договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності №Г-13564-24(БАП) від 26.04.2024.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 07.04.2026 справу № 914/1071/26 передано на розгляд судді Б. Яворському.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без виклику представників сторін, надано відповідачу строк на подання відзиву - протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі та встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; встановлено відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Повідомлено сторін, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Ухвала про відкриття провадження у справі та прийняття справи до розгляду була надіслана сторонам електронним судом, докази про що знаходяться в матеріалах справи.
28.04.2026 відповідач через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву.
29.04.2026 позивач подав відповідь на відзив.
Ухвалою від 15.06.2026 суд призначив справу до розгляду у судовому засіданні на 23.06.2026 У судовому засіданні 23.06.2026 оголошувалася перерва до 20.07.2026. 
Представник позивача та відповідача у судове засідання 20.07.2026 з`явилися, позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, відповідач проти позову заперечив.
Аргументи позивача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив договірні зобов`язання у частині оплати витрат, пов`язаних з укладенням охоронного договору на пам`ятку архітектури; вартість витрат балансоутримувача, пов`язаних з укладенням охоронного договору, є умовою договору оренди та узгоджена сторонами відповідно до вимог чинного законодавства України; відповідач не виконав свого зобов`язання щодо компенсації витрат балансоутримувача, пов`язаних з укладенням охоронного договору згідно з договором оренди від 26.04.2024 № Г-13564-24 БАП, і станом на момент подання заяви заборгованість перед позивачем становить 38587,20 грн. Зі змісту долученої відповідачем до матеріалів справи платіжної інструкції №6709 від 14.11.2024 вбачається, що отримувачем коштів є орендодавець (УКВ ДЕР ЛМР), а не балансоутримувач (позивач); призначення платежу – оренда приміщень, а не відшкодування втрат балансоутримувача, пов`язаних із укладенням охоронного договору. Тому даний документ не підтверджує сплату суми, яка є предметом спору. 
Аргументи відповідача.
Заперечуючи позовні вимоги відповідач зазначив, що оплата послуг за договором здійснена своєчасно, що підтверджується платіжною інструкцією №6709 від 14.11.2024 на суму 38587,20 грн. Просить відмовити у задоволенні позову.
У судовому засіданні 20.07.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
26 квітня 2024 року Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (орендодавець), Головним управлінням Національної поліції у Львівській області (орендар) та Львівським комунальним підприємством «Львівське міжміське бюро технічної інвентаризації» (балансоутримувач) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності №Г-13564-24(БАП), згідно умов якого орендодавець і балансоутримувач передали, а орендар прийняв у строкове платне користування майно: нежитлові приміщення першого поверху під індексами 9-1, 9-2, 9-3, 9-4, 9-5, 9-6, загальною площею 52,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Федорова, 20; вартість приміщення становить 2002490,00 грн (п.6 Умов).
Цей договір є договором типу (Г) продовження без проведення аукціону попереднього договору оренди від 03.01.2020 №Г-12019-20, зі змінами (п.5.1.1 договору).
Пунктом 4.3 договору оренди визначено, що майно передане в оренду є пам`яткою культурної спадщини. Пункти 4.5 та 4.6 договору підтверджують факт укладення охоронного договору на об`єкт оренди №147/23 від 27.12.2023 та витрати які були понесені на таке укладення.
У підпункті 7.3 незмінюваних умов договору зазначено, що орендар зобов`язаний компенсувати балансоутримувачу/колишньому орендарю витрати, пов`язані із укладенням охоронного договору, якщо вони були понесені протягом календарного року до дати укладення цього договору оренди у сумі, визначеній в п.4.6 Умов.
27.12.2023 між балансоутримувачем та Управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради укладено Охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини № 147/23 відповідно до умов якого ЛКП «Львівське міжміське бюро технічної інвентаризації» бере на себе зобов`язання щодо охорони пам`ятки культурної спадщини «Камяниця Коркесів» XVIII ст. - частини нежитлових приміщень першого поверху (приміщення під номерами 9-1, 9-2, 9-3, 9-4, 9-5, 9-6) загальною площею 52,2 кв.м., що розташована по вул. І. Федорова, 20 (Руській, 14) у м.Львові. Додатками до договору є, зокрема, акт технічного стану пам`ятки, паспорт пам`ятки, плани приміщень і поверхів, генеральний план земельної ділянки, опис культурних цінностей і предметів, які належать до пам`ятки.
Згідно довідки №230201-509 від 23.10.2025 заборгованість за договором оренди щодо відшкодування витрат, пов`язаних з укладенням охоронного договору складає 38587,20 грн. з ПДВ.
23.10.2025 позивачем було скеровано вимогу №230201-511 про сплату 38587,20 грн заборгованості за укладення охоронного договору, яка залишена без відповіді та задоволення.
Позивач стверджує, що заборгованість за договором оренди щодо витрат балансоутримувача, пов`язаних з укладенням охоронного договору, який укладався щодо частини нежитлових приміщень першого поверху, загальною площею 52,2 кв.м., за адресою: вул. вул. І. Федорова, 20 (Руській, 14) у м.Львові, не сплачена, що і стало підставою для звернення позивача до суду.
ОЦІНКА СУДУ.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні.
Статтею 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Приписами ст.ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом кожній стороні була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України). 
Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). 
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.626 ЦК України).
Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства
Договір відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності №Г-13564-24(БАП) від 26.04.2024, який є договором продовження без проведення аукціону попереднього договору оренди від 03.01.2020 №Г-12019-20, зі змінами (п.5.1.1 договору). У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним спірного договору чи визнання його неукладеним в певній частині. Також відсутні докази про розірвання спірного договору.
Вказані правовідносини врегульовано відповідним договором між сторонами, нормами Глави 58 ЦК України, Законом України «Про оренду державного та комунального майна» та Порядком передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №483 від 03.06.2020.
Відповідно до п.44 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, якщо об`єктом оренди є пам`ятка культурної спадщини, щойно виявлений об`єкт культурної спадщини чи її (його), балансоутримувач протягом двох робочих днів з дати отримання заяви потенційного орендаря або орендодавця про включення майна до Переліку відповідного типу надсилає таку заяву, а додані до неї документи відповідному органу охорони культурної спадщини. До заяви додається складений власником пам`ятки, уповноваженим ним органом (особою) або балансоутримувачем з органом охорони культурної спадщини примірник охоронного договору на об`єкт, або лист власника пам`ятки, уповноваженого ним органу (особи) або балансоутримувача до органу охорони культурної спадщини із проханням подати проект договору, якщо охоронний договір не укладено. Витрати, пов`язані із укладенням охоронного договору, компенсуються переможцем аукціону, якщо вони були понесені протягом календарного року до дати публікації оголошення про проведення аукціону про передачу майна в оренду.
До умов договору оренди включаються умови про обов`язок орендаря дотримуватися вимог і обмежень охоронного договору, змін до нього (абз. 3 п.46 Порядку).
Як уже відзначалося, 27.12.2023 між Балансоутримувачем та Управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради укладено Охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини № 147/23, відповідно до умов якого ЛКП «Львівське міжміське бюро технічної інвентаризації» бере на себе зобов`язання щодо охорони пам`ятки культурної спадщини «Кам`яниця Коркесів» XVIII ст. - частини нежитлових приміщень першого поверху (приміщення під номерами 9-1, 9-2, 9-3, 9-4, 9-5, 9-6) загальною площею 52,2 кв.м., що розташована по вул. І. Федорова, 20 (Руській, 14) у м.Львові.
Відповідно до п.4.6 Умов договору оренди витрати балансоутримувача, пов`язані з укладенням охоронного договору, склали 38587,20 грн. з ПДВ., що підтверджує факт їх понесення.
У підпункті 7.3 незмінюваних умов договору зазначено, що орендар зобов`язаний компенсувати балансоутримувачу/колишньому орендарю витрати, пов`язані із укладенням охоронного договору, якщо вони були понесені протягом календарного року до дати укладення цього договору оренди у сумі, визначеній в п.4.6 Умов.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Твердження відповідача про те, що заявлена позивачем сума вимога є сплаченою, не підтверджена матеріалами справи, адже долучена до матеріалів справи копія платіжної інструкції №6709 від 14.11.2024 свідчить про сплату орендних платежів на користь Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (орендодавця) за договором. Доказів сплати відповідачем компенсації витрат балансоутримувача, пов`язаних з укладенням охоронного договору, матеріали справи не містять.
При цьому суд відзначає, що згідно з ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Платіжна інструкція - розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції (п. 53 ст.1 Закону України «Про платіжні послуги»).
Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 29.07.2022 №163 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг» платник заповнює реквізит «Призначення платежу» платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких він здійснюється (п.41 постанови). Тобто виключно платник встановлює порядок та мету зарахування коштів.
В постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 809/34/17, від 01.07.2020 у справі № 824/74/19-а також вказано на те, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику, тобто особі, що здійснює відповідний платіж. Під поняттям "уточнення призначення платежу" охоплюються вчинені після списання коштів за платіжним дорученням дії конкретних суб`єктів господарювання (платника та отримувача коштів) з внесення окремих несуттєвих правок, виправлення описок, надання уточнень до реквізиту "призначення платежу" платіжного доручення, які повністю не змінюють підставу платежу. Тобто "уточнення призначення платежу" передбачає можливість обміну платника та отримувача коштів листами-уточненнями із внесенням окремих незначних правок, виправленням описок, наданням уточнень до реквізиту "призначення платежу" виконаного платіжного доручення.
Приписами ч. 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок.
З урахуванням викладеного, судом встановлено факт порушення відповідачем договірних зобов`язань (п.7.3 договору №Г-13564-24(БАП) щодо порядку компенсації понесених позивачем (балансоутримувачем) витрат за охоронним договором, а відтак позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 38587,20 грн підлягає задоволенню.
СУДОВІ ВИТРАТИ
Сплата позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжною інструкцією № 767А-8ККЕ-СХ14-Н0М8 від 06.04.2026 на суму 2'420,16 грн. та №ТК8А-АХХТ-Р5КТ-54АС від 03.12.2025 на суму 242,24 грн
За пунктом 2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, витрати по сплаті судового збору за подання позову покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 2, 3, 12, 13, 42, 73-80, 123, 129, 185, 191, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити.
2. Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3; ідентифікаційний код 40108833) на користь Львівського комунального підприємства «Львівське міжміське бюро технічної інвентаризації» (79008, м. Львів, пл.Галицька, 15; ідентифікаційний код 34521986) 38587,20 грн заборгованості, пов`язаної з компенсацією витрат на укладенням охоронного договору, та 2662,40 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.
Повний текст рішення складено 23.07.2026.

Суддя Яворський Б.І.