П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/26168/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Окис Т.О. 
Суддя-доповідач - Сушко О.О. 
21 липня 2026 року м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сушка О.О. 
суддів: Залімського І. Г.  Мацького Є.М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Житомирська виправна колонія (№4)" про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 у справі №240/26168/23 зобов`язано Державну установу «Житомирська виправна колонія (№4)» здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення та пов`язаних виплат за період з 29.01.2020 по 27.09.2022 із застосуванням актуального прожиткового мінімуму на 1 січня відповідного року та з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою суду від 04 листопада 2025 року зобов`язано Державну установу «Житомирська виправна колонія (№ 4)» подати до суду звіт про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року у справі №240/26168/23. Встановлено Державній установі «Житомирська виправна колонія (№ 4)» строк для подання звіту про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року у справі №240/26168/23 протягом 30 днів з дня отримання копії цієї ухвали суду.
Ухвалою суду від 11.12.2025 відмовлено у прийнятті звіту відповідача про виконання рішення суду, встановлено новий місячний строк для подання належного звіту та доказів із нормативно-правовим обґрунтуванням використання коштів за КЕКВ 2800.
13.01.2026 позивач звернувся до суду із заявою про накладення на начальника ДУ «Житомирська виправна колонія (№ 4)» штрафу, застосування заходу процесуального примусу та встановлення нового строку для подання звіту про виконання рішення суду.
16.01.2026 відповідач подав клопотання про поновлення строку для подання звіту та доказів, посилаючись на звільнення 12.12.2025 єдиного юрисконсульта, який здійснював супровід справи та мав доступ до підсистеми «Електронний суд», що зумовило необхідність передачі справ, відновлення доступів і оформлення повноважень нової уповноваженої особи.
Відповідач також просив відмовити у задоволенні клопотання про накладення штрафу та застосування заходів процесуального примусу, заперечуючи доводи про ігнорування адвокатських запитів і неподання доказів використання коштів за КЕКВ 2800.
21.01.2026 позивач подав заперечення, в яких просив відмовити у поновленні строку для подання звіту, не приймати пояснення щодо використання коштів за КЕКВ 2800, накласти на начальника установи штраф та встановити новий строк для подання звіту.
Ухвалою від 26.01.2026 суд поновив відповідачу строк для подання доказів та продовжив строк для подання звіту про виконання рішення на 15 днів.
10.02.2026 відповідач подав звіт, у якому зазначив, що рішення суду не виконано через відсутність бюджетного фінансування: кошти за КЕКВ 2800 були безспірно списані органами Казначейства, наявні бюджетні призначення є цільовими та недостатніми для виконання судового рішення. Водночас відповідач повідомив про вжиття заходів для отримання додаткового фінансування від вищестоящого органу та зазначив, що не ухиляється від виконання рішення суду.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку ухвалу, відмовити у прийнятті звіту про виконання судового рішення, встановити новий строк подання звіту, наклати на начальника Державної установи " Житомирська виправна колонія №4" штраф у сумі від двадцяти сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до постановлення необґрунтованої ухвали.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2026, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Статтею 129-1 Конституції України проголошено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно зі статтею 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з положеннями частини 1 статті 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до частин 1, 2, 3, 11 статті 382-3 КАС України, суд, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини 5 статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин та/або 3 статті 382-2 цього Кодексу.
Якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
Відповідно до частини 10 статті 382-3 КАС України у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.
Згідно із ч. 11 ст. 382-3 КАС України, якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
Отже, підставами для відмови у прийнятті звіту є: не наведення суб`єктом владних повноважень обґрунтованих обставин, які ускладнюють виконання судового рішення; недостатність заходів, які вживаються ним для виконання судового рішення, для своєчасного та повного виконання судового рішення; подання звіту без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 КАС України.
Відмова у прийнятті звіту є підставою для накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Також неподання звіту у строк, встановлений судом, або подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, має наслідком накладення на керівника суб`єкта владних повноважень такого штрафу.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви позивача та прийняття звіту відповідача, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Залімський І. Г.    Мацький Є.М.