ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року | м. Полтава | Справа № 440/10932/26

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
Стислий зміст позовних вимог.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та cкасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 24.06.2026 року №164350005706 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 з 17 червня 2026 року пенсію за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із зарахуванням до загального страхового стажу періодів роботи з 17.09.1989 року по 31.03.2000 року та з 01.04.2000 року по 30.11.2003 року згідно дублікату трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.07.2004 року.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач звернувся до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком, маючи більше 32 років стажу, проте, відповідач відмовив у призначенні пенсії через недостатність стажу. Дану відмову позивач вважає протиправною, через що звернувся до суду з цим позовом.

Стислий зміст заперечень відповідачів.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому вказав, що заявлений страховий стаж позивача за доданими документами склав 29 років 5 місяців 1 день. До страхового стажу Позивача не було зараховано періоди роботи з 17.09.1989 по 31.03.2000 та з 01.04.2000 по 30.11.2003 згідно з дублікатом трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.07.2004. Отже, у позивача відсутнє право для призначення пенсії за віком.

Заяви, клопотання учасників справи.
31.08.2026 від відповідача надійшла заява.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); витребувано докази у відповідача. 
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що позивач 17.06.2025 звернувся із заявою про призначення пенсії. До заяви, зокрема, було додано копію дублікату трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.07.2004, копію трудової книжки серії НОМЕР_3 , довідки Комунального закладу "Машівський трудовий архів" Машівської селищної ради Полтавської області від 14.04.2025 №127/01-11/1, архівної довідки від 14.04.2025 № 01-41/52 Полтавської районної військової адміністрації.
Так, пунктом 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій. 
З урахуванням принципу екстериторіальності заяву та документи позивача в електронному вигляді було передано на розгляд відповідачу - Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області.
Розглянувши заяву позивача від 17.06.2026 відповідач прийняв рішення №164350005706 від 24.06.2026 про відмову у призначенні пенсії за віком позивачу.
Так, у рішенні №164350005706 від 24.06.2026 зазначено:
"Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 17.06.2026.
Пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) становить 60 років.
Вік заявника 61 рік 1 місяць.
Страховий стаж заявника становить 29 років 5 місяці 1 день.
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
за доданими документами до страхового стажу не зараховано:
- періоди роботи з 17.09.1989 по 31.03.2000 та з 01.04.2000 по 30.11.2003 згідно дублікату трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.07.2004, оскільки трудові відносини з колгоспом передують даті видачі трудової книжки. Страховий стаж враховано згідно даних довідки про стаж та даних індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5.
Працює."
Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення № 164350005706 від 24.06.2026 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону за відсутності необхідного страхового стажу - 32 років.
Дата, з якої заявник матиме право на пенсійну виплату, - 02.05.2028.
Дублікат трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.07.2004 містить напис "копія" та печатку ТОВ "Контакт", підпис особи, відповідальної за видачу трудових книжок.
Відповідно до записів дублікату трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.07.2004 позивач:
- з 17.09.1989 по 17.11.1992 працював в тваринництві в колгоспі "Жовтень";
- 17.11.1992 колгосп "Жовтень" перейменовано в колективне сільськогосподарське підприємство "Маяк";
- 18.11.1992 по 31.03.2000 позивач працював у колективному сільськогосподарському підприємстві "Маяк" у тваринництві;
- 01.04.2000 по 30.11.2003 позивач працював в ТОВ "Контакт";
- 17.09.1989 - відпрацьовано 32 дні;
- 1990 - відпрацьовано 305 днів;
- 1991 - відпрацьовано 273 днів;
- 1992 - відпрацьовано 310 днів;
- 1993 - відпрацьовано 272 днів;
- 1994 - відпрацьовано 277 днів;
- 1995 - відпрацьовано 255 днів;
- 1996 - відпрацьовано 115 людино-днів;
- 1997 - не працював;
- 1998 - не працював;
- 1999 - відпрацьовано 209 днів;
- 2000 - відпрацьовано 254 днів;
- 2001 - відпрацьовано 292 днів;
- 2002 - відпрацьовано 277 днів;
- 2003 - відпрацьовано 103 дні.
Відповідно до довідки Комунального закладу "Машівський трудовий архів" Машівської селищної ради Полтавської області від 14.04.2025 №127/01-11/1 у книзі обліку трудового стажу і заробітку колгоспників колгоспу "Жовтень" Андріївської сільської ради Машівського району Полтавської області записано про те, що ОСОБА_1 відпрацював таку ківлькість та отримував таку заробітну плату:
- 1989 - відпрацьовано за рік 32 людино-днів;
- 1990 - відпрацьовано за рік 305 людино-днів;
- 1991 - відпрацьовано за рік 273 людино-днів;
- 1992 - відпрацьовано за рік 310 людино-днів;
- 1993 - відпрацьовано за рік 272 людино-днів;
- 1994 - відпрацьовано за рік 277 людино-днів;
- 1995 - відпрацьовано за рік 255 людино-днів;
- 1996 - відпрацьовано за рік 115 людино-днів;
- 1999 - відпрацьовано за рік 209 людино-днів;
- 2000 - відпрацьовано за рік 254 людино-днів;
- 2001 - відпрацьовано за рік 292 людино-днів;
- 2002 - відпрацьовано за рік 277 людино-днів.
Відповідно до архівної довідки від 14.04.2025 № 01-41/52 Полтавської районної військової адміністрації Рішенням загальних зборів колгоспників колгоспу "Жовтень” с. Андріївка Андріївської сільської ради Машівського району Полтавської області протокол №3 від 20 листопада 1992 року реорганізовано колгосп "Жовтень" у колективне сільськогосподарське підприємство “Маяк” с. Андріївка Андріївської сільської ради Машівського району Полтавської області, яке зареєстровано розпорядженням голови Машівської районної державної адміністрації №249 від 15 грудня 1992 року. Рішенням загальних зборів членів колективного сільськогосподарського підприємства “Маяк” с. Андріївка Андріївської сільської ради Машівського району Полтавської області, протокол №2 віл 15 лютого 2000 року реорганізовано колективне сільськогосподарське підприємство "Маяк” в товариство з обмеженою відповідальністю “Контакт” с. Андріївка Андріївської сільської ради Машівського району Полтавської області, яке зареєстроване розпорядженням голови Машівської районної державної адміністрації №81 від 25 лютого 2000 року “Про державну реєстрацію товариства з обмеженою відповідальністю “Контакт”.
Позивач не погоджуючись рішенням відповідача № 164350005706 від 24.06.2026, позивач звернувся до суду із цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Статтею 24 Закону № 1058-ІV визначено, що страховий стаж, необхідний для призначення пенсії, обчислюється відповідно до вимог цього Закону за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів (записів трудової книжки) та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності Законом № 1058-ІV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII).
Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
За приписами статті 45 Закону № 1058-ІV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:
у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;
у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 48 Кодексу законів про працю України визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, пунктом 1 якого передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. В довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Згідно з пунктами 2.2 та 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162, заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. У трудову книжку вносяться, зокрема відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою записи про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
З аналізу наведених норм, трудова книжка, в якій містяться всі необхідні та точні записи про періоди роботи, є основним документом, що підтверджує стаж роботи. За наявності такої трудової книжки підтверджувати трудовий стаж іншими документами законодавством не вимагається.
Поряд з цим, як визначено статтею 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Визначення поняття "трудовий стаж" чинне законодавство не містить, однак з аналізу норм Закону №1058-IV можна дійти висновку, що це періоди офіційної трудової діяльності особи до 01.01.2004, що підтверджуються записами у трудовій книжці.
При цьому періоди трудової діяльності до 01.01.2004, які зараховуються до страхового стажу, визначаються законодавством, яке діяло до прийняття Закону №1058-IV, а саме - статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення".
Так, згідно з приписами статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
За змістом пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відтак, уточнюючі довідки подаються виключно у випадках, відсутності трудової книжки або відсутності необхідних записів в ній, наявності неправильних або неточних записів. В той же час, підставою для неврахування стажу стала саме дата видання дубліката трудової книжки позивачу. При цьому будь-яких зауважень з боку відповідачів щодо записів, зроблених в дублікаті трудової книжки немає.
Порядок ведення трудових книжок станом на дату видачі дублікату трудової книжки врегульований положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованої в МЮУ 17.08.1993 за №110.
Відповідно до пунктів 5.1-5.3 вказаної Інструкції №58 особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки. Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень). Якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ "Відомості про роботу" у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами. Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки. Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника. Запис у дублікаті трудової книжки відомостей про роботу за сумісництвом та за суміщенням професій провадиться за бажанням працівника. У графі 4 зазначаються найменування, дата і номер документа, на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті. Документи, що підтверджують стаж роботи, повертаються їх власнику. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню на це підприємство.
Відповідно до пунктів 2.11- 2.12 вказаної інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Отже, при заповнені як трудової книжки так і дублікату трудової книжки на першій сторінці в графі дата заповнення проставляється дата заповнення, актуальна саме на день заповнення відповідної трудової книжки або дубліката, оскільки після заповнення титульного аркушу трудової книжки записи в ній засвідчуються підписом особи, відповідальної за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому заповнювалася трудова книжка.
Суд встановив, що дублікат трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.07.2004 містить напис "копія" та печатку ТОВ "Контакт", підпис особи, відповідальної за видачу трудових книжок. Відповідно до записів дублікату трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.07.2004 позивач: - з 17.09.1989 по 17.11.1992 працював в тваринництві в колгоспі "Жовтень"; - 17.11.1992 колгосп "Жовтень" перейменовано в колективне сільськогосподарське підприємство "Маяк"; - 18.11.1992 по 31.03.2000 позивач працював у колективному сільськогосподарському підприємстві "Маяк" у тваринництві; - 01.04.2000 по 30.11.2003 позивач працював в ТОВ "Контакт"; - 17.09.1989 - відпрацьовано 32 дні; - 1990 - відпрацьовано 305 днів; - 1991 - відпрацьовано 273 днів; - 1992 - відпрацьовано 310 днів; - 1993 - відпрацьовано 272 днів; - 1994 - відпрацьовано 277 днів; - 1995 - відпрацьовано 255 днів; - 1996 - відпрацьовано 115 людино-днів; - 1997 - не працював; - 1998 - не працював; - 1999 - відпрацьовано 209 днів; - 2000 - відпрацьовано 254 днів; - 2001 - відпрацьовано 292 днів; - 2002 - відпрацьовано 277 днів; - 2003 - відпрацьовано 103 дні.
Отже, долучений до матеріалів справи дублікат трудової книжки виданий позивачу ТОВ "Контакт". Дата заповнення - 01.07.2004 підпис особи, відповідальної за видачу трудової книжки та печатка підприємства проставлена станом на дату заповнення саме дубліката трудової книжки, тому відповідає вимогам чинного законодавства.
Таким чином, відповідач при винесенні спірного рішення не зазначив, а нормами чинного законодавства України не встановлений обов`язок підприємства-роботодавця зазначати в дублікаті трудової книжки в графі дата заповнення саме дату заповнення первинної трудової книжки, яку було втрачено працівником, крім того, такий підхід не є обґрунтованим, з огляду на те, що графа дата заповнення в сукупності з даними про підприємство та його відповідальну особу, яка підписує трудову книжку, має на меті зазначення даних щодо осіб які вносили відповідні записи саме у дублікат трудової книжки на момент його видачі.
У контексті оцінки спірних правовідносин суд враховує, що позивачу виготовлений дублікат трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.07.2004, до якого внесені відомості про попередні періоди роботи позивача. Записи дублікату трудової в частині періоду роботи позивачки з 17.09.1989 по 30.11.2003 вчинені із можливості точного встановлення змісту та відомостей про місце, посаду та період роботи, номер та дату розпорядчого документа, на підставі якого зроблений відповідний запис.
Крім того, у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. Відтак період роботи позивача з з 17.09.1989 по 30.11.2003 підлягає зарахуванню до страхового стажу.
Суд зазначає, що не зарахування спірного стажу позивачу буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в пункті 3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Також суд зазначає, що законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення/перерахунку пенсії лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.
Водночас суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача в частині спірних періодів містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означеного періоду роботи позивача до стажу роботи, що враховується у призначенні/перерахунку пенсії.
Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці або у довідках можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у наданих документах.
Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.
Крім того, відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. 
Таким чином, оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 24.06.2026 №164350005706 в частині відмови позивачу зарахувати до загального страхового стажу позивача періодів роботи з 17.09.1989 по 31.03.2000, з 01.04.2000 по 30.11.2003 винесено протиправно.
Відтак, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 24.06.2026 №164350005706 в частині відмови позивачу зарахувати до загального страхового стажу позивача періодів роботи з 17.09.1989 по 31.03.2000, з 01.04.2000 по 30.11.2003 при призначенні пенсії, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 17.09.1989 по 31.03.2000, з 01.04.2000 по 30.11.2003 та повторно розглянути заяву позивача від 17.06.2026 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.
Стосовно позовної вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, суд зазначає наступне.
Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 58 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов до висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, з урахуванням висновку суду, оскільки суд не в праві втручатися у виключну компетенцію Пенсійного фонду та його територіальних органів в питаннях призначення пенсії.
Також суд звертає увагу, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача здійснювало ГУ ПФУ у Одеській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1, а тому з урахуванням скасування вище зазначеного рішення, саме ГУ ПФУ в Одеській області повинно повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, з урахуванням висновків даного судового рішення.
Отже, позов підлягає задоволенню частково.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 1331,2 грн.
Таким чином, при задоволенні позову частково, відповідно до частини 8 статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1331,2 грн.
На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. канатна, 83, код ЄДРПОУ 20987385) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 24.06.2026 №164350005706 в частині відмови ОСОБА_1 зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 17.09.1989 по 31.03.2000, з 01.04.2000 по 30.11.2003 при призначенні пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 17.09.1989 по 31.03.2000, з 01.04.2000 по 30.11.2003 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.06.2026 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1331,2 грн. (одна тисяча триста тридцять одна гривня та 20 коп).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя | | В.І. Бевза