_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/14282/26
Провадження № 2/947/3741/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.07.2026 року
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Гниличенко М.В.
при секретарі – Тіщенко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справуза позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Технофінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд -

ВСТАНОВИВ:

03.04.2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю`Фінансова Компанія «Технофінанс» звернулось в суд з позовом до  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором №3468306508-042419 від 11.09.2024 року в розмірі 42766.74 грн., яка складається з: 10620,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 26836.74 грн. - борг відсотків за кредитом; 5310,00 грн. – борг штрафу.. Також, просить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 11.09.2024 року ОСОБА_1 уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Технофінанс» електронний Договір позики «ТехноПрофі» № 3468306508-042419, відповідно до якого отримала кредит у сумі 10 620,00 грн строком на 360 днів, з 11.09. 2024 року до 05.09.2025 року, зобов`язавшись повернути кредит та сплатити проценти в розмірі 0,95% на день.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Технофінанс» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало ОСОБА_1 грошові кошти шляхом переказу на її картковий рахунок № НОМЕР_2 . 
Відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, внаслідок чого позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом.
Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2026 року вказана справа передана на розгляд судді Гниличенко М.В.
Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження у порядку загального або спрощеного провадження.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 16.04.2026 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України.
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Технофінанс»- Кшуташвілі В.О. до судового засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, в позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином шляхом направлення рекомендованим поштовим повідомленням судових документів за зареєстрованим місцем проживання – АДРЕСА_1 . Проте, поштові повідомлення повернуто з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, за п.4 ч.8 вказаної статті днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, доводи позовної заяви не спростовано.
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи є повними та достатніми для розгляду справи по суті за відсутності сторін, належним чином повідомлених.
Суд, дослідивши матеріали справи, які надані позивачем в електронному вигляді, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що між сторонами виникли зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України  та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір.
Судом встановлено, що 11.09.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Технофінанс» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір позики «ТехноПрофі» № 3468306508-042419, в порядку передбаченому Законом України «Про електронні довірчі послуги», а саме: електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою ст. 11 вказаного Закону.
За умовами договору, ОСОБА_1 отримала від позивача грошові кошти в позику, в сумі 10620,00 грн (9000 грн позика та 1620 грн комісія), що перераховані на картку вказану позичальником №  НОМЕР_2 , строк кредитування 360 днів, зі строком повернення до 05.09.2025 року включно, зі сплатою процентів в розмірі 0,95% за кожен день користування кредитом, фіксована процентна ставка 346,75 % річних. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів.
Позивач виконав умови договору, надав відповідачу гроші в позику в сумі 10620,00грн, що підтверджується платіжним дорученням № 18104 від 11.09.2024 року , а відповідач як позичальник, порушив взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим станом на дату подачі позову виникла заборгованість за кредитним договором, яка становить 42766,74 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту -10620,00 грн, заборгованість за відсотками за кредитом -26836,74 грн, штраф 5310,00 грн.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1055 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Так, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ФК «Технофінанс» свої зобов`язання за договором позики «ТехноПрофі» № 3468306508-042419 виконало у повному обсязі.
Доказів належного виконання зобов`язань за договором позики «ТехноПрофі» № 3468306508-042419 від 11.09.20245 року відповідач суду не надав.
Таким чином, у зв`язку з порушенням прав позивача внаслідок неповернення кредиту відповідачем, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Технофінанс» слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 10620,00 грн., що стосується заборгованості по відсоткам в сумі 26836,74 грн., суд зазначає наступне.
У змісті оспорюваного договору розмір процентів є непропорційно високим та призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника (споживача), який є слабкішою стороною договора, суперечать принципам розумності та справедливості, оскільки встановлюють вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50%) у разі невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором, що призводить до неправомірного збагачення сторони позивача. Тому, суд вважає, що прострочена заборгованість за процентами підлягає зменшенню судом в розмірі 50% від заборгованості, яку позивачем визначено в розмірі 26836,74 грн. (26836,74 : 2 = 13418,37 грн.). 
Таким чином, підлягають до стягнення заборгованість за тілом кредиту та відсотками: 10620,00 грн.+13418,37 грн.=24038,37 грн.
Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 5310,00 грн, суд вважає ці вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Так, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, в силу прямої норми закону, банк (фінансова установа) зобов`язаний був списати боржнику заборгованість за неустойкою в сумі 5310,00 грн, адже вона нарахована за кредитним договором укладеним у період дії воєнного стану, що нині триває. Однак кредитор списання не здійснив, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, що включає штраф.
Вказане суперечить вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення шштрафу є такими, що не підлягають задоволенню. В цій частині в задоволені позову суд вважає за необхідне відмовити.
Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення витрат професійну правничу допомогу, суд зауважує наступне. 
За положеннями ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться копія Договору про надання правової допомоги від 03.01.2024 року № 03-01, укладеного між ТОВ «ФК «Технофінанс» та адвокатом Кшуташвілі В.О. , акт про надання юридичної допомоги.
Суд акцентує увагу на тому, що складання позовної заяви про стягнення заборгованості не потребувало аналізу великої кількості документів, при цьому у справах даної категорії наявна усталена судова практика, яка не потребує аналізу та вивчення додаткових джерел права, законодавства, що регулює спір у справі, справа розглядалась у спрощеному провадженні, сторони у судове засідання не з`явились, відзиву або заперечень з боку відповідача не надавалось, тобто фактично надання правничої допомоги адвокатом у цій справі зводилося до складання позовної заяви.
Враховуючи предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, заяви відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу, але частково, у розмірі 2000 грн.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пропорційно задоволеним вимогам судовий збір у розмірі 1496,49 грн. (2662,40 гривень х 24038,37 гривень : 42766,74 гривень = 1496,49 гривень), тавитрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. 
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 509, 525, 526, 527, 610, 615, 629, 633, 634, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України; ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 274-279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Технофінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором  – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Технофінанс» (код ЄДРПОУ: 43868852, місцезнаходження: 49005, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Глобинська, буд.2, оф.207/2) заборгованість за Договором позики «ТехноПрофі» №3468306508-042419 від 11.09.2024 року у розмірі 24038 /двадцять чотири тисячі тридцять вісім / гривень 37 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Технофінанс» (код ЄДРПОУ: 43868852, місцезнаходження: 49005, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Глобинська, буд.2, оф.207/2) судовий збір в розмірі 1496 /одна тисяча чотириста дев`яносто шість / гривень 49 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 /дві тисячі/ гривень 00 копійок.
В решті позовних вимог – відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено та підписано 13.07.2026 року.

Суддя            М. В. Гниличенко