РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
м. Вінниця
07 вересня 2026 р.  Справа № 120/1570/26

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії
в с т а н о в и в:

06.02.2026 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправними діями відповідача щодо відмови у застосуванні при призначенні позивачу пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022-2024 роки.
Ухвалою суду від 12.02.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
02.03.2026 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначає, що відповідно до пункту 3 статті 45 закону №1058, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
За даними системи персоніфікованого обліку у позивача відсутні дані про періоди роботи після призначення пенсії по інвалідності, тобто позивач не набув 24 місяців страхового стажу після призначення пенсії.
Отже, на думку представника відповідача, пенсія призначена та виплачується позивачу у відповідності до чинного законодавства України.
З огляду на викладене, представник відповідача вважає, що підстави для задоволення даного адміністративного позову відсутні. 
02.03. 2026 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якій просить задовольнити позовні вимоги.
У зв`язку з виключенням зі штату Вінницького окружного адміністративного суду судді Томчука А.В. та на виконання розпорядження керівника апарату Вінницького окружного адміністративного суду від 17.03.2026 № 35 здійснено повторний автоматизований розподіл адміністративної справи № 120/1570/26.
За результатами проведеного повторного автоматизованого розподілу справи №120/1570/26 між суддями для її розгляду визначено суддю Дончика В.В.
Ухвалою суду від 18.03.2026 року прийнято до свого провадження адміністративну справу №120/1570/26.
27.07.2026 року від представника позивача надійшло клопотання про прискорення розгляду справи.
Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та з 12.03.2012 року отримувала пенсію по інвалідності, як особа з інвалідністю ІІІ групи, обчислену відповідно до Закону України від 09.072003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
З 08.09.2025 року позивача переведено відповідно до поданої нею заяви з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
21.10.2025 року позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила здійснити перерахунок та виплату її пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022-2024 роки.
13.11.2025 року відповідач листом повідомив позивача, що оскільки після призначенні пенсії по інвалідності позивачем не відпрацьовано повних 24 місяці, підстави для застосування показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують рокові звернення за призначенням пенсії, тобто за 2022-2024 роки, відсутні.
Позивач не погоджується з такими діями відповідача та вважає, що при розрахунку призначеної їй пенсії за віком відповідач повинен був застосувати показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2022-2024 роки (за три попередні роки), у зв`язку із чим, позивач звернулась з цим позовом до суду.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного. 
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 10 цього ж Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Відповідно до статті 27 Закону №1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П= Зп х Кс, де: П - розмір пенсії; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи.
За приписами частини 2 статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + + Кз n); К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
За приписами частини 4 статті 42 Закону № 1058-IV, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення або попереднього перерахунку пенсії незалежно від перерв у роботі. Такий перерахунок проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок здійснюється із заробітної плати за періоди страхового стажу, визначені частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який ураховувався під час призначення або попереднього перерахунку пенсії. Обчислення страхового стажу, який надає право на проведення такого перерахунку, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення або попереднього перерахунку пенсії.
Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання відповідної заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід), інших документів, які на час переведення містяться в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який ураховувався під час призначення або попереднього перерахунку попереднього виду пенсії.
Абзацом 3 частини 3 статті 45 Закону № 1058-IV у редакції, чинній станом на 08 вересня 2025 року, передбачено, що якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Як вбачається з тексту позовної заяви, позивач стверджує, що з 01.03.2005 року по 01.10.2017 року працювала бухгалтером у КП "Хмільниккомунсервіс".
Згідно з відомостей трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 , 01.03.2005 року позивач була прийнята на роботу у КП "Хмільниккомунсервіс".
02.10.2017 року позивача було звільнено з роботи за згодою сторін, відповідно до наказу №41, проте дата наказу містить виправлення. При виправлені дати наказу, зазначили "Виправленому вірити" та завірено печаткою, при цьому відсутній підпис особи, яка зробила дане виправлення.
Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 1998 р. N 794 затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Пунктами 2, 3 означеної Постанови визначено Пенсійному фонду разом із Міністерством праці та соціальної політики, Міністерством фінансів та Державною податковою адміністрацією забезпечити з 1 жовтня 1998 р. впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Установлено, що починаючи з 1 липня 2002 р. обчислення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 р. за даними системи персоніфікованого обліку.
Також у постанові від 29 січня 2024 року у справі № 560/5001/21 Верховний Суд покликаючись на приписи абзацом 5 частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV виснував, що персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування запроваджений в Україні з 01.07.2000.
Поряд із цим, Верховний Суд у постанові від 10 серпня 2020 року у справі №148/347/17 виснував, що за загальним правилом заробітна плата (дохід) для призначення пенсії за період страхового стажу застрахованої особи починаючи з 1 січня 1998 року визначається за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків і Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Таким чином, період роботи з 01.03.2005 року по 02.10.2017 року має бути підтверджений даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У такому випадку підставою для зарахування означеного періоду до страхового стажу позивача може бути визначено довідку про заробітну плату нараховану позивачу у спірний період тощо.
Враховуючи те, що відповідач вказує на відсутність даних про періоди роботи ОСОБА_1 після призначення пенсії по інвалідності (після 12.03.2012 року) за даними системи персоніфікованого обліку, то період роботи з 01.03.2005 року по 02.10.2017 року не може бути зарахований до страхового стажу позивача без додаткового підтвердження.
Враховуючи вищевикладене, за відсутності у позивача не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії по інвалідності, Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області правомірно відмовило ОСОБА_1 у застосуванні показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022-2024 роки.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, буд. 22, м. Вінниця, код ЄДРПОУ 13322403)

Суддя Дончик Віталій Володимирович