Справа № 474/439/26
Провадження № 2/474/454/26

РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)

09.09.26 с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Сокола Ф.Г.
за участю секретаря судового засідання Багрін Н.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “ВЕНЕРА ФІНАНС” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
встановив:

01.06.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “ВЕНЕРА ФІНАНС” (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 281281 від 21.04.2025р. в розмірі 10 592 грн. 00 коп., з яких: 8 000 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 2 592 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками.
Позов обґрунтований тим, що 21.04.2025р. між ТОВ “КЛАЙ ІНВЕСТ” та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 281281 про надання коштів на умовах фінансового кредиту, який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно умов кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором на наступних умовах: сума виданого кредиту 8000 грн; дата надання кредиту 21.04.2025р.; строк кредиту 90 днів; валюта кредиту UAH; відсоткова ставка 0,72 % на добу.
Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. 
Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.
19.12.2025р. між ТОВ “КЛАЙ ІНВЕСТ” та ТОВ “ФК “ВЕНЕРА ФІНАНС” укладено договір факторингу №19122025/1 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ “ФК “ВЕНЕРА ФІНАНС” за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 19.12.2025р. до договору факторингу №19122025/1, ТОВ “ФК “ВЕНЕРА ФІНАНС” набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 .
Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 20.02.2026р. загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 10 592 грн 00 коп.: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 8 000 грн 00 коп; прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 2 592 грн. 00 коп.
Також позивач просив стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на правову допомогу у розмірі 15 500 грн. 00 коп.
13.07.2026р. представник позивача Пархомчук С.В. подав заяву про розподіл (компенсацію) судових витрат, в якій він просив стягнути з відповідача 15 500 грн. на професійну правову допомогу.
Представник позивача Пархомчук С.В. в судові засідання призначені на 21.07.2026р. та 09.09.2026р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду. Водночас, у прохальній частині позовної заяви просив про розгляд справи у відсутність представника позивача, дав згоду на заочний розгляд справи. 
Відповідач в судові засідання призначені на 21.07.2026р. та 09.09.2026р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою місця проживання рекомендованим поштовим відправленням, а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду. Про причини неявки суд не повідомив, з заявами чи клопотаннями про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за його відсутності чи іншими заявами по суті спору - не звертався.
З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами. 
09.09.2026р. судом в порядку, визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
21.04.2025р. ТОВ “Клай Інвест” та ОСОБА_1 уклали Індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту № 281281 (далі - договір № 281281), шляхом її підписання, зокрема зі сторони ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором KL8207.
Пропозиція укласти договорі здійснюється шляхом розміщення Публічної пропозиції (договору оферти) на веб-сайті товариства. Клієнт зобов`язаний пройти процедуру ідентифікації та верифікації з використанням функціоналу веб-сайту та/або системи BanкID, для чого надає фото з власними ідентифікаційним документом та вводить отр-пароль надісланий товариством на фінансовий номер телефону. Результатом проходження всіх етапів реєстрації є встановлення ділових відносин між сторонами та створення особистого кабінету клієнта, для входу до якого останній використовує логін та пароль, які він вказав при реєстрації. Після отримання заявки та всіх документів товариства здійснює оцінку кредитоспроможності клієнта, та за результатами приймає рішення про надання чи відмову у наданні позики, та у разі позитивного рішення клієнт отримує в особистий кабінет індивідуальну частину договору. У разі згоди із запропонованими умовами кредитування клієнт підтверджує свою згоду та підписує Договір за допомогою отриманого одноразового ідентифікатора (п.п. 7.1-7.10 договору № 281281). 
Згідно п. 1.1. договору № 281281 товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 8 000 грн 00 коп., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до умов зазначених у цьому договорі. 
Кредит надається на строк 90 днів, тобто до 19.07.2025р. Строк дії договору 90 днів. Але в будь якому випадку договір діє до повного його виконання сторонами. Датою укладення договору є дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта. Повернення кредиту та сплати процентів, здійснюватиметься згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною договору. (п.п. 1.2, 1.6, 3.1 договору № 281281).
Відповідно до п.п. 1.3, 3.3 договору № 281281 за користування кредитом клієнт сплачує товариству 262,8% річних від суми кредиту у розрахунку 0,72% на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Періодичність сплати процентів - кожні 14 днів. Проценти нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів здійснюється на фактичну кількість днів користування кредитом.
Загальні витрати за кредитом складають 7 184 грн. Денна процентна ставка: 7 184 грн / 8 000 грн / 90 днів * 100% = 1% (п. 3.3. договору № 281281). 
У п. 1.4 договору № 281281 сторони погодили, що за послуги з надання, обслуговування і повернення кредиту, надання інформації, довідок, що пов`язані з цим, юридичне оформлення, клієнт сплачує 25% від суми фінансового кредиту. Послуги надаються протягом дії договору та вважаються виконаними у день повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за ним.
Кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаної клієнтом (п. 1.5 договору № 281281).
Згідно з п. 1.7 договору № 281281 невід`ємною його частиною є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства. 
Право товариства без згоди клієнта поступитися своїм правом вимоги за цим договором третій особі, в зв`язку з чим відбудеться заміна сторони кредитодавця за цим договором передбачена у п. 4.1.4 договору № 281281.
Відповідно до п.п. 5.1-5.3 договору № 281281 - у випадку невиконання або неналежного виконання умов договору сторони несуть наступну відповідальність: у разі порушення умов договору та додатків до нього, винна сторона відшкодовує іншій стороні всі понесені нею збитки у повному обсязі, у т.ч. витрати на правову допомогу для відновлення права; у разі якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений у п. 1.2 договору та додатках до нього, клієнт зобов`язаний виплатити товариству пеню у розмірі 39,5% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, починаючи з першого дня прострочення.
Додатком № 1 до договору № 281281 є Графік розрахунків та загальна вартість кредиту, що підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором KL8207. У ньому визначено період кредитування - з 21.04.2025р. до 19.07.2025р. Сума кредиту - 8 000 грн та сума процентів 5 184 грн 00 коп. 
У довідці про ідентифікацію ТОВ “Клай Інвест”, за підписом директора ОСОБА_2 , зазначено, що акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснювалося в ІТС товариства: одноразовий ідентифікатор KL8207, дата відправки позичальнику - 21.04.2025р., номер телефону на який відправлено - 380689399148.
Згідно з “Підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів” ТОВ “ПрофітГід”, товариством в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів «ПГ-1 від 30.09.2020р. та на підставі платіжної інструкції відправника, здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: надавач платіжних послуг - ТОВ “ПрофітГід”, платник ТОВ “Клай Інвест”, номер транзакції 445226729774223, дата та час здійснення переказу - 21.04.2025р. о 12:12, сума переказу - 8 000 грн, номер платіжної карти - НОМЕР_1 , емітент платіжної карти отримувача - ощадбанк, призначення переказу 0 видача кредиту № 281281.
19.12.2025 ТОВ “Клай Інвест” (клієнт) та ТОВ “ФК “ВЕНЕРА ФІНАНС” (фактор) уклали договір факторингу № 19122025/1, у відповідності до умов якого, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим Договором. Перехід права вимоги від клієнта до фактора відбувається з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги у формі наведеній у додатку № 1 до договору. 
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 19122025/1 від 19.12.2025, ТОВ “ФК “ВЕНЕРА ФІНАНС” отримало право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 281281 від 21.04.2025р. у розмірі 10 529 грн. 00 коп., з них: 8 000 грн - прострочена заборгованість за кредитом та 2 529 грн - прострочена заборгованість за процентами.
Фінансування з оплати послуг згідно договору факторингу № 19122025/1 мало місце у період з 19.12.2025р. до 18.02.2026р., про що до позову додано платіжну інструкцію № 183 від 19.12.2025р., № 212 від 22.01.2026р. та № 236 від 18.02.2026р. 
У Виписці з особового рахунка за кредитним договором, виготовленої станом на 20.02.2026р., зазначено, що заборгованість відповідача становить 10 529 грн 00 коп., з них: 8 000 грн - прострочена заборгованість за кредитом та 2 529 грн - прострочена заборгованість за процентами. ТОВ “ФК “ВЕНЕРА ФІНАНС” нарахування відсотків, штрафів та пені - не здійснювало. 
18.03.2026р. позивач направив на адресу відповідача досудову письмову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань за кредитним договором 281281 на суму 10 592 грн. (вимога б/н від 17.03.2026р.; список № 20984-05-2-62-88 форми 103 від 17.03.2026р. на 25 осіб, у якому під порядковим № 16 значиться ОСОБА_1 ; квитанція АТ “Укрпошта” ВПЗ 03194 ПН 215600426655 про оплату за списком № 1 у кількості 25 осіб). 
До позовної заяви позивач надав договір про надання правової допомоги від 09.04.2026р. між ТОВ “ФК “ВЕНЕРА ФІНАНС” та адвокатським бюро “Пархомчук та партнери” у особі адвоката Пархомчука С.В., за умовами якого адвокат зобов`язується надавати клієнту правову допомогу згідно договору, зокрема: представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення цивільного судочинства; складання заяв, скарг процесуальних та інших документів правового характеру; надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності клієнта. Вартість правової допомоги адвоката (гонорар) обчислюється виходячи із фактично затрачених годин роботи та розраховується виходячи з вартості години роботи адвоката яка встановлюється сторонами у розмірі 3 000 грн. 00 коп. за одну годину фактично витраченого часу на надання правової допомоги. Фактичні витрати адвоката пов`язані з наданням правової допомоги за умови надання документів що підтверджують витрати, сплачуються клієнтом адвокату понад узгоджену суму гонорару додатково. Факт надання правової допомоги підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт.
У Акті про отримання правової допомоги від 07.07.2026р. (наданий суду 13.07.2026р.) зазначено найменування послуг та їх вартість, а саме: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ “ФК “ВЕНЕРА ФІНАНС” та ОСОБА_1 в рамках кредитного договору № 281281 тривалістю 0,5 години вартістю 1 500 грн. 00 коп.; складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів, додатків до позовної заяви), моніторинг та аналіз судової практики тривалістю 3 години загальною вартістю 9 000 грн. 00 коп.; інші клопотання, заяви до суду, вкладення процесуальних документів, моніторинг “Єдиного державного реєстру судових рішень” щодо процесуального статусу судової справи тривалістю 1,5 години загальною вартістю 4 500 грн. 00 коп.; канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції вартістю 500 грн. 00 коп. Всього у сумі 15 500 грн. 00 коп.
Згідно рахунку № 07.07.2026-38 від 07.07.2026р. та платіжної інструкції № 4683 від 07.07.2026р., позивачем сплачено на рахунок АБ “Пархочук та партнери” 15 500 грн 00 коп. за правничу допомогу згідно рахунку № 07.07.2026-38 до договору від 09.04.2026р.
Встановивши вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідача порушені вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За правилам ч. 1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України “Про електронну комерцію” № 675-VIII від 03.09.2015р. (далі - Закон № 675-VIII).
У п.п. 5, 6, 7, 12 ст. 3 Закону № 675-VIII зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі “логін-пароль”, або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону № 675-VIII в редакції на час виникнення спірних правовідносин,- визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд у постанові від 7 жовтня 2020 року під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20.
Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
За такого, суд вважає доведеними обставини укладення між відповідачем та ТОВ “Клай Інвест” кредитного договору, в т.ч. в електронній формі, та перерахування йому кредитних коштів згідно його умов, невиконання позичальником обов`язку щодо повернення у погоджені сторонами строки отриманої суми кредиту та процентів, сплата яких передбачена кредитним договором, а також обставини набуття позивачем прав кредитора у спірних правовідносинах, а саме права вимоги до відповідача за договором факторингу та відповідного реєстру боржників, а тому позов - підлягає задоволенню.
Позивач також просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 500 грн. 00 коп.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” № 5076-VІ від 05.07.2012р. (далі - Закон № 5076-VІ) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VІ).
У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі “Схід / Захід Альянс Лімітед” проти України” (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Представником позивача на підтвердження понесених витрат надано договір про надання правової допомоги, Акт про отримання правової допомоги, рахунок та квитанцію про оплату витрат позивачем, у яких визначено розмір вказаного виду витрат саме як 15 500 грн.
У постанові Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц розглядалося питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. У ній ВС зазначив, зокрема наступне: “У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанції, визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що за результатами розгляду цієї справи підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ “Фінансова компанія “Дніпрофінансгруп”, виходив з принципів співмірності та розумності судових витрат, врахував характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг заявнику, складність справи, необхідність процесуальних дій сторони, реальність наданих адвокатських послуг, розумність їхнього розміру та дійшов правильного висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь ТОВ “Фінансова компанія “Дніпрофінансгруп” з 15 000 грн до 3 000 грн. Посилання в касаційній скарзі на неврахування апеляційним судом висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 14 червня 2021 року у справі № 910/12876/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 та у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, від 10 листопада 2021 року у справі № 329/766/18, від 26 липня 2022 року у справі № 910/1209/21, від 28 червня 2023 року у справі № 463/2001/19, та на те, що заявником ОСОБА_1 не заявлялось жодних письмових заперечень щодо заявлених до стягнення судових витрат на правничу допомогу, не подавалось жодних доказів на спростування розумності та співмірності заявлених до стягнення судових витрат, не заявлялось клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки, як зазначено вище у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони”. 
Аналогічні висновки містяться і у постанові ВС у справі № 522/10526/22 від 05.08.2026р., при розгляді касаційної скарги ГО “Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів”, у якій останнє просило скасувати додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2026 року та стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000,00 грн., з наступних підстав касаційного оскарження судового рішення заявником - неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18, від 21 березня 2024 року у справі № 604/423/23 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
З огляду на вище викладене суд вважає, що послуга адвоката - зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ “ФК “ВЕНЕРА ФІНАНС” та ОСОБА_1 в рамках кредитного договору № 281281 тривалістю 0,5 години вартістю 1 500 грн. 00 коп. є типовими процесуальними діями, а справа не є складною і не містить виняткових юридичних питань, а тому компенсації в цій частині підлягає зменшенню до 500 грн., що є розумним і співмірним.
Послуга адвоката - складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів, додатків до позовної заяви), моніторинг та аналіз судової практики тривалістю 3 години загальною вартістю 9 000 грн. 00 коп. є типовими процесуальними діями, а справа не є складною і не містить виняткових юридичних питань, а тому компенсації в цій частині підлягає зменшенню до 4 000 грн., що є розумним і співмірним.
Послуга адвоката - інші клопотання, заяви до суду, вкладення процесуальних документів, моніторинг “Єдиного державного реєстру судових рішень” щодо процесуального статусу судової справи тривалістю 1,5 години загальною вартістю 4 500 грн. 00 коп. є типовими процесуальними діями, заяви подані адвокатом до суду (додактові пояснення та заява про розподіл судових витрат) не містить виняткових юридичних питань, а тому компенсації в цій частині підлягає зменшенню до 1 000 грн., що є розумним і співмірним.
При цьому суд вважає, що послуга адвоката - канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції вартістю 500 грн. 00 коп. є складовою послуги - складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів, додатків до позовної заяви).
Таким чином враховуючи вищевикладене, предмет та складність справи, яка відносить до категорії малозначних, ціну позову яка становить 10 529 грн. 00 коп., час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, зазначених в Акті про отримання правової допомоги, обставини розгляду справи за відсутності сторін, а також засад розумності, справедливості та співмірності, суд з врахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення на користь позивача з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 500 грн. 00 коп.
На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 662 грн. 40 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 258-268, 273, 279-283 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “ВЕНЕРА ФІНАНС” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “ВЕНЕРА ФІНАНС” заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 281281 від 21.04.2025р., станом на 20.02.2026р., у розмірі 10 529 (десять тисяч п`ятсот двадцять дев`ять) грн. 00 коп., з них: 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 2 592 (дві тисячі п`ятсот дев`яносто дві) грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “ВЕНЕРА ФІНАНС” судові витрати: витрати зі сплати судового збору в сумі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.
Копію заочного рішення направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “ВЕНЕРА ФІНАНС” (код ЄДРПОУ 43561872, місцезнаходження: Україна, 03115, місто Київ, вул. Львівська, буд. 23, офіс 703).
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складений та підписаний “11” вересня 2026 року.

Суддя Ф.Г. Сокол