ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2026 року м.Чернігів Справа № 620/4603/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді - Клопота С.Л., 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення збитків завданих державі, 

У С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 та просить: стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 завдані державі матеріальні збитки у розмірі 78998,13 грн. (сімдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім гривень 13 коп.).
Ухвалою судді від 08.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення йому даної ухвали для подання відзиву на позов.
У встановлений судом строк від відповідача відзив на позов не надійшов.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє по день подання цього позову.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій. Згідно вищевказаного визначення військова частина НОМЕР_1 (надалі - військова частина НОМЕР_1 , Позивач) є військовим формуванням.
Військова частина НОМЕР_1 виконує завдання з відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.05.2023 № 149, головний сержант ОСОБА_1 призначений на посаду розвідника-радіотелефоніста розвідувальної групи спеціального призначення 5 роти спеціального призначення НОМЕР_2 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.09.2023 № 267, головний сержант ОСОБА_1 вважається таким, що вибув на стаціонарне лікування до міської лікарні № 5 м. Запоріжжя з 20 вересня 2023 року.
Згідно з відповіддю від 09.02.2026 року № 555/4015 військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ "ДОКЛ ім. І.І. Мечнікова" Дніпропетровської обласної ради з 21.09.2023 та 04.10.2023 скерований на наступний етап евакуації до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, місто Вінниця.
Із відповіді Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону від 05.02.2026 № 549/2056 вбачається, що головний сержант ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні:
• у КНП "Вінницька міська клінічна лікарня № 1" з 05.10.2023 по 11.10.2023;
• у КП "Калинівська центральна районна лікарня" Калинівської міської ради з 12.10.2023 по 08.11.2023 та виписаний у військову частину НОМЕР_1 .
Згідно пояснень старшого лейтенанта ОСОБА_2 , сержанта ОСОБА_3 головний сержант ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КП "Калинівська центральна районна лікарня" Калинівської міської ради з 12.10.2023 року. 
Під час лікування у даному закладі охорони здоров`я відповідач припинив відповідати на телефонні дзвінки та повідомлення, місцезнаходження військовослужбовця невідоме.
Таким чином, головний сержант ОСОБА_1 не з`явився з лікувального закладу вчасно без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 09.11.2023 та безпідставно відсутній на військовій службі по теперішній час.
Рапорт про нез`явлення вчасно без поважних причин з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_1 був поданий 04.06.2025 у зв`язку із вищевикладеними обставинами.
Після самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 (неповернення з лікувального закладу) відповідач продовжував отримувати від військової частини НОМЕР_1 грошове забезпечення на свій банківський рахунок за період з листопада 2023 року по червень 2024 року.
Кошти, отримані головним сержантом ОСОБА_1 в період з листопада 2023 року по червень 2024 року вважаються матеріальними збитками, завданими державі, сума яких складає 78998,13 грн. (сімдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім гривень 13 коп.), що підтверджується Довідкою-розрахунком переплати від 10.02.2026 № 332/ФС, виданою фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 , копія якої міститься в Акті службового розслідування.
Головний сержант ОСОБА_1 , діючи умисно, через особисту не дисциплінованість та порушення встановленого Статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами порядку проходження військової служби, не з`явився з лікувального закладу вчасно без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_1 з 09.11.2023 по теперішній час.
Своїми діями відповідач порушив вимоги наступних нормативно-правових актів: 
статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, якою передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, якою передбачено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові;
статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, якою передбачено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника;
статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, яка визначає, що він зобов`язаний бездоганно і неухильно дотримуватись порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України;
статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, якою передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
У п. 17 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) зазначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.2019 № 548-XIV (далі - Статут).
Згідно зі ст. 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Відповідно до ст. 16 Статуту, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно зі статтями 26, 27 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно- правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2026 № 1076/ нагд (міститься в матеріалах до Акту службового розслідування) було призначене службове розслідування за фактом нез`явлення з лікувального закладу до військової частини головного сержанта ОСОБА_1 .
За результатами цього службового розслідування у військовій частині НОМЕР_1 був складений Акт службового розслідування від 28.03.2026 № 1709/90033-в.
Згідно Акту службового розслідування, кошти, отримані головним сержантом ОСОБА_1 в період з листопада 2023 року по червень 2024 року вважаються прямою дійсною шкодою (збитками) в розумінні пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 № 160-ІХ (далі за текстом - Закон № 160-ІХ), сума яких складає 78998,13 гривень (сімдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім гривень тринадцять копійок), що підтверджується довідкою- розрахунком переплати від 10.02.2026 № 332/ФС, виданою фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 .
Після складання Акту службового розслідування був виданий наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.03.2025 № 1554 "Про результати службового розслідування", копія якого додається, Додаток 5 (далі за текстом - Наказ).
Пунктом 3 Наказу відповідача було притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі 78998,13 грн. (сімдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім гривень 13 коп.).
Закон № 160-IX визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.
Відповідно до ст. 1 Закону № 160-IX, матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону № 160-IX, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:
1) наявність шкоди;
2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;
3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;
4) вина особи в завданні шкоди.
Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 6 Закон № 160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.
05 квітня 2026 року позивачем на адресу реєстрації місця проживання відповідача була надіслана письмова вимога щодо добровільного повернення грошових коштів в розмірі 78998,13 грн. (сімдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім гривень 13 коп.). 
Згідно трекінгу відправлень Укрпошта відповідач отримав дану вимогу 07.04.2026 року. 
Отже з урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.
Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що позов необхідно задовольнити.
Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) про стягнення збитків завданих державі, – задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) завдані державі матеріальні збитки у розмірі 78998,13 грн. (сімдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім гривень 13 коп.).
Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 16 липня 2026 року. 

Суддя Сергій КЛОПОТ