Справа № 216/4420/18
провадження 2/216/31/26

РІШЕННЯ
іменем України

09 вересня 2026 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: 
головуючого - судді Цимбалістенко О.В.,
за участі секретаря судового засідання Таганської Є.Р., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін матеріали справи за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовної заяви
Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути зОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «Приватбанк») заборгованість за кредитним договором б/н від 23.05.2016 у розмірі 19 879,49 грн станом на 21.06.2018, яка складається з наступного 5699,86 грн – тіло кредиту, 5391,86 грн – відсотки за користування кредитом, 7364,94 грн – нараховано пені, також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн – штраф (фіксована частина), 922,83 грн – штраф (процентна складова), а також судові витрати.
Обґрунтування позовних вимог
В обґрунтування позовних вимог вказує, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 23.05.2016, згідно якої отримав кредит в розмірі 5000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач при підписанні заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. 
Відповідач не виконав своїх зобов`язань за Договором і не здійснив повернення кредиту у встановлений строк та не сплатив проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 
Процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Онопченко Ю.В. від 11 жовтня 2018 року справу було прийнято до розгляду, та відкрито спрощене позовне провадження.
Після повторного автоматизованого розподілу справи, ухвалою суду від 05 грудня 2018 року справу було прийнято до свого провадження суддею Бутенко М.В.
01 березня 2019 року відповідач звернувся до суду з відзивом на позов, та просив суд скасувати заборгованість у сумі 19 879,49 грн; судові витрати стягнути з позивача; визнати договір про надання банківських послуг нікчемним; зобов`язати банк закрити рахунок за карткою № НОМЕР_1 з нульовим балансом. 
У травні 2016 року відповідач отримав у відділенні банку картку для виплат № НОМЕР_2 , у додатку до картки для виплат, працівниця банку видала ще картку «Універсальна» № НОМЕР_1 , та повідомила про необхідність її активізації. 
При видачі картки «Універсальна» він не отримав копії договору на її обслуговування, та не був ознайомлений в письмовій формі з правилами користування електронним платіжним засобом, тарифами банку. 
У вересні 2016 року шахрайським способом у нього було знято грошові кошти з картки, з приводу чого він звертався до правоохоронних органів. Постановою слідчого від 27.12.2016 було закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016040770002299 від 07.09.2016, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. 
Відповідач не здійснював переказу коштів на інші рахунки, та не укладав договору страхування кредитного ліміту з банком, а тому не міг здійснювати страхові платежі, які значаться на рахунку картки № НОМЕР_1 . 
Ухвалою суду від 29 липня 2019 року зупинено провадження у справі № 216/4420/18, до набрання законної сили рішення суду у справі № 216/3244/17 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» в особі Криворізької філії публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання договору на обслуговування електронного платіжного засобу-картка «Універсальна» недійсним, визнання договору страхування кредитного ліміту недійсним, скасування заборгованості зобов`язання банку про закриття електронного платіжного засобу, повернення списаних з рахунків коштів та відшкодування матеріального та моральної шкоди.
Ухвалою суду від 13 вересня 2024 року відновлено провадження у справі № 216/4420/18 за позовомакціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. З цієї ж ухвали встановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.12.2020, яка набрала законної сили в момент її проголошення, рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 216/3244/17, яким позивачу було відмовлено в позові, залишено без змін.  
08 жовтня 2024 року представник позивача звернувся до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог, та просив суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 16 614,55 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту, в тому числі заборгованості за простроченим тілом кредиту – 12 221,99 грн, та заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України – 4392,56 грн. 
Ухвалою суду від 10 січня 2025 року після повторного автоматизованого розподілу судової справи, суддею Цимбалістенко О.В. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 
Обставини справи, встановлені судом
23.05.2016 ОСОБА_1 власноручно підписав з АТ КБ «Приватбанк» заяву № б/н, з метою отримання банківських послуг, підтвердив приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, які розміщенні на сайті банку www.privatbank.ua, погодився виконувати їх умови. 
До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», Універсальна Cold, та Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку.
Згідно розрахунку, заборгованість відповідача станом на 21.06.2018 склала 16 614,55 грн, з яких: 12 221,99 грн – заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 12 221,99 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4392,56 грн – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. 
Постановою слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області Домашевського Л.А. від 27.12.2016 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016040770002299 від 07.09.2016 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. З показань потерпілого ОСОБА_1 викладених у постанові встановлено, що невстановлена особа шляхом вільного доступу таємно зняла грошові кошти в сумі 4917,64 грн з кредитної картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 виданої на його ім`я.
Довідкою АТ КБ «ПриватБанк» встановлено, що між сторонами був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступну кредитну картку: № НОМЕР_1 . 
З виписки за договором б/н на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами картки «Універсальна» № НОМЕР_1 починаючи з 23.05.2016.
Джерела права й акти їх застосування
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Як правило, застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). 
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд – шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду
Судом встановлено, що 23.05.2016 відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» та підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку, тим самим підтвердив факт ознайомлення з ними. 
Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог про стягнення заборгованості надані наступні докази: Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка особисто підписана позичальником 23.05.2016, Витяг з Умов і Правил надання банком послуг, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; розрахунок заборгованості, виписку за рахунками, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідку про надання відповідачу кредитної картки. 
Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені у позовні заяві вимоги.
Відповідно до частини шостої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується лише до тих умов, з якими він ознайомлений.
У Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 23.05.2016 не зазначена процентна ставка за користування наданими відповідачу коштами, строк на який вони видаються а також інші складові кредиту.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяги з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» розумів відповідач та ознайомлювався і погоджувався з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.
Таким чином суд вважає безпідставними обґрунтування вимог позивача в частині нарахування відповідачу заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, оскільки вони не були погоджені з відповідачем згідно умов Заяви-Анкети.
Разом з тим, суд враховує те, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 23.05.2016 у вигляді Анкети-Заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).
Судом встановлено, що позичальником були отримані кредитні кошти від позивача, якими він користувався, в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернув, що спонукало позивача в силу вимог частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, звернутись до суду за захистом свого права – шляхом зобов`язання виконати божником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 
Заперечення відповідача викладені у відзиві на позов не знайшли підтвердження належними доказами в ході слухання справи, оскільки постановою слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області Домашевського Л.А. від 27.12.2016 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016040770002299 від 07.09.2016 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, тим самим не доведено факту незаконного заволодіння грошовими коштами відповідача розміщеними на кредитній картці. Інші заперечення щодо не здійснення будь-яких платежів та операцій з кредитної картки спростовуються випискою з рахунку, та не заслуховуються на увагу. 
Із дослідженого судом розрахунку заборгованості за договором № б/н від 23.05.2016, станом на 26.09.2024 вбачається, що заборгованість відповідача за тілом кредиту складає 12 221,99 грн. 
На а.с. 125-126 оговореного розрахунку, в колонці «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості» 23.10.2020 було внесено 45 077,63 грн, зарахування яких було здійснено позивачем на погашення заборгованості по пені. 
Оскільки судом було встановлено, що під час підписання відповідачем заяви від 23.05.2016 про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок між сторонами не було погоджено порядку нарахування та сплати пені, а відтак зарахування грошових коштів сплачених відповідачем в сумі 45 077,63 грн на погашення заборгованості по пені є неправомірним, та таким, що суперечить умовам кредитного договору. 
Тобто неправильність розрахунку позивача полягає не в арифметичних діях, а в принципах та підставах нарахування заборгованості за тілом кредиту, що безумовно впливає на його розмір, який не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту є безпідставними, оскільки в останнього відсутня заборгованість перед позивачем. 
Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку про відмову в позові. 
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог
Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір не підлягає стягненню та покладається на позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 509, 526, 530, 610, 625-629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 6 13, 17, 18, 76 83, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Згідно з пп. 15.5 п. 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Відомості про сторони:
Позивач: акціонерне товариство комерційний Банк «Приватбанк», код ЄДРПОУ: 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Рішення складено 09 вересня 2026 року.

Суддя         О.В.ЦИМБАЛІСТЕНКО