ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2026 року
м. Київ
справа № 755/11534/24
провадження № 61-12286св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Коротуна В. М., 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,
третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва в складі судді Гончарука В. П. від 21 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду в складі колегії суддів: Кафідової О. В., Оніщука М. І., Шебуєвої В. А. від 28 серпня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про припинення іпотеки.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 червня 2008 року позивачка підписала договір іпотеки № PLM-008/168/2008 з ЗАТ «ОТП Банк», та договір поруки № SR-008/168/2008 з ЗАТ «ОТП Банк», виступивши поручителем та іпотекодавцем за кредитним договором МL-008/168/2008 від 06 червня 2008 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 , відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 118 065,95 дол. США.
Відповідно до договору іпотеки, позивачка передала ЗАТ «ОТП Банк» в іпотеку нерухоме майно, що належить їй на праві власності, а саме квартиру АДРЕСА_1 .
29 червня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» уклали договір про відступлення вимоги 6231, посвідчений приватним нотаріусом Бондар І. М., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 62556147 від 02 червня 2026 року.
На підставі зазначеного договору про відступлення права вимоги до Державного реєстру іпотек (реєстраційний номер обтяження 7340030) було внесено зміни та зазначено іпотекодержатетелем Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»
14 серпня 2014 року Дніпровський районний суд м. Києва у справі № 2-6689/11 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ОТП «Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна», третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсними договору поруки, договору купівлі-продажу кредитного портфелю, договору іпотеки та зобов`язання вчинити певні дії - ухвалив рішення, відповідно до якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було відмовлено у солідарному стягненні заборгованості з ОСОБА_1 .
Підставами для прийняття вказаного рішення стало те, що внаслідок викладення 05 лютого 2009 року графіку платежів у новій редакції (згідно умов додаткового договору № 1 фактично зменшилась процентна ставка за кредитом, що передбачено умовами кредитного договору, забезпеченого порукою ОСОБА_1 , однак при цьому збільшився обсяг відповідальності, що призвело до припинення поруки останньої.
06 грудня 2023 року приватний нотаріус КМНО Іванова П. О. посвідчила Договір про відступлення права вимоги, серія та номер 407, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових права на нерухоме майно № 365419387 від 12 лютого 2024 року. Іпотекодержателем (номер запису про іпотеку 52829292) квартири АДРЕСА_1 було зареєстровано ТОВ «Діджи Фінанс».
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер боржник ОСОБА_3 .
Зазначає, що саме для забезпечення повного та своєчасного виконання боржником ( ОСОБА_3 ) його боргових зобов`язань за кредитним договором № ML-008/168/2008 від 06 червня 2008 року позивачка уклала оскаржуваний договір іпотеки № PML-008/168/2008 від 06 червня 2008 року.
Вказує на те, що після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом КМНО Патрєвою Ю. П. відкрито спадкову справу №72385395, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 76828718 від 01 травня 2024 року.
Звертає увагу на те, що згоду відповідати за будь-якого нового боржника за кредитним договором № ML-008/168/2008 від 06 червня 2008 року вона не надавала та не має наміру надавати, про що було направлено заяву до ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна».
Вважає, що правовідносини за договором іпотеки № PML-008/168/2008 від 06 червня 2008 року фактично припинені, оскільки первинне зобов`язання за кредитним договором після смерті фізичної особи- боржника ОСОБА_3 не забезпечене іпотекою. Таким чином вважає, що іпотекодержатель втратив право вимоги за іпотечним договором від 06 червня 2008 року № PML-008/168/2008.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Діджи Фінанс», ТОВ «ОТП Факторинг Україна», третя особа ОСОБА_2 про припинення іпотеки - задоволено.
Визнано Іпотечний договір № ML-008/168/2008 від 06 червня 2008 року, укладеного між ЗАТ «ОТП «Банк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Зубко І. І., зареєстрований в реєстрі за № 1673- припиненим.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Діджи Фінанс», ТОВ «ОТП Факторинг Україна», третя особа: ОСОБА_2 про припинення іпотеки, суд першої інстанції посилався на те, що на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов`язку щодо виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксованого, у тому числі у договорі поруки, тому у даному позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджені належними та допустимими доказами.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» залишено без задоволення. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 квітня 2025 року залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правомірно констатував наявність підстав для припинення іпотеки відповідно до статті 523 ЦК України у зв`язку із тим, що доказів надання позивачкою згоди на забезпечення виконання основного зобов`язання новим боржником матеріали справи не містять.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
29 вересня 2025 року директор ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М. Е. подав до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку касаційну скаргу на вказані судові рішення, у якій просив їх скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
Підставою касаційного оскарження заявник зазначає застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 441/1647/15-ц, від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, від 22 березня 2021 року у справі № 334/5264/19, від 19 травня 2021 року у справі № 693/624/19 тощо (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу
02 грудня 2025 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку відзив на касаційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс», у якому просить зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. Зазначає, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, підстав для їх скасування з мотивів викладених в касаційній скарзі, немає.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 24 жовтня 2025 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано цивільну справу № 755/11534/24 з Дніпровського районного суду м. Києва.
Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що 06 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП «Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір іпотеки №PLM-008/168/2008, відповідно до якого ОСОБА_1 передала ЗАТ «ОТП «Банк» в іпотеку нерухоме майно, що належить їй на праві власності, а саме квартиру АДРЕСА_1 в рахунок забезпечення основного зобов`язання ОСОБА_3 за кредитним договором № ML-008/168/2008 від 06 червня 2008 року, укладеного між ЗАТ «ОТП «Банк» та ОСОБА_3 та останній отримав кредит в розмірі 118 065,95 доларів США.
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 62556147 від 02 червня 2016 року. 29 червня 2010 року ПАТ «ОТП «Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» уклали договір про відступлення права вимоги 6231, посвідчений приватним нотаріусом Бондар І. М. На підставі зазначеного договору про відступлення права вимоги до Державного реєстру іпотек (реєстраційний номер обтяження 7340030) було внесено зміни та зазначено іпотекодержатетелем ТОВ «ОТП Факторинг Україна».
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2014 року у справі № 2-6689/11 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ОТП «Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна», третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсними договору поруки, договору купівлі-продажу кредитного портфелю, договору іпотеки та зобов`язання вчинити певні дії - позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-008/168/2008 від 06 червня 2008 року в розмірі 1423460,51 грн. - яка складається з заборгованості за кредитним договором в розмірі 1329255,60 грн.; 94204,91 - відсотків за користування кредитом; 711730, 26 грн. пеня. В іншій частині позову, а саме в солідарному стягненні було відмовлено.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «ОТП «Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору поруки, договору купівлі-продажу кредитного портфелю, договору іпотеки та зобов`язання нотаріуса вчинити певні дії - відмовлено.
Відповідно до скороченої виписки акту смерті від 27 грудня 2023 року, № 14130111/00/AZ/2023/109624, текст якої перекладено перекладачем Захарчук Т. С. та засвідчено приватним нотаріусом Биковим В. Р. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Млава, Мазовецького Воєводства, Республіки Польща.
25 червня 2024 року ОСОБА_1 направила на адресу ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» заяви щодо відмови забезпечення зобов`язання по кредитному договору № ML-008/168/2008 від 06 червня 2008 року у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_3 та повідомлено про незгоду забезпечувати зобов`язання по кредитному договору № ML-008/168/2008 від 06 червня 2008 року за будь-яким новим боржником, зокрема і спадкоємцем/спадкоємцями позичальника.
Відповідно до копії спадкової справи, 01 травня 2024 року, ОСОБА_2 подав заяву приватному нотаріусу Патрєвій Ю. П. про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_3 
12 липня 2024 ТОВ Діджі Фінанс» направило на адресу приватного нотаріуса Патрєвої Ю. П. претензію про доведення до спадкоємців померлого ОСОБА_3 вимоги ТОВ «Діджі Фінанс» у розмірі 2 138 334,77 грн. 
2.Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (стаття 509 ЦК України).
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, установлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України).
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частиною першою статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Статтею 1 Закон України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Припинення іпотеки визначені Законом України «Про іпотеку».
Відповідно до статті 17 Законом України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі:
- припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору;
- реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;
- набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки;
- визнання іпотечного договору недійсним;
- знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;
- з інших підстав, передбачених цим Законом.
При цьому спільну підставу для припинення поруки та застави (іпотеки) законодавець визначив у частині першій статті 523 ЦК України, відповідно до якої порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.
Заміна боржника може відбуватися з різних підстав, у тому числі в результаті його смерті.
У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора стягує заборгованість в межах вартості майна, одержаного у спадщину (стаття 1282 ЦК України).
За змістом зазначеної норми у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який відповідає перед кредитором в межах вартості одержаного у спадок майна.
Слід наголосити, що зобов`язання за договором іпотеки нерозривно пов`язані з особою боржника, тому у разі смерті цього боржника, кредитор, який хоче задовольнити свої вимоги, повинен отримати від поручителів померлого та/або іпотекодавців відповідну згоду забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем).
У разі отримання такої згоди правовідносини поруки/іпотеки за своїм змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.
У разі ж недосягнення згоди і неотримання кредитором згоди поручителя та/або іпотекодавця забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем), порука та/або іпотека визнаються припиненими.
Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі № 570/3891/14.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судами попередніх інстанцій також встановлено, що позивачка не надала згоду на забезпечення виконання зобов`язання іншою особою ніж померлим ОСОБА_3 , зокрема сину спадкодавця - ОСОБА_2 , який прийняв спадщину.
Отже суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для припинення іпотеки відповідно до статті 523 ЦК України у зв`язку з тим, що доказів надання позивачем згоди на забезпечення виконання основного зобов`язання новим боржником матеріали справи не містять.
Аргументи заявника про неврахування висновків Верховного Суду, наведених у касаційній скарзі, є безпідставними, оскільки висновки, зроблені судами у цій справі, не суперечать висновкам Верховного Суду, наведеним заявником у касаційній скарзі.
Щодо клопотання про визнання зловживань процесуальними права
24 березня 2026 року ОСОБА_1 подала до Верховного суду заяву про визнання зловживань процесуальними права.
ОСОБА_1 вважає, що касаційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» необхідно залишити без розгляду з підстав, передбачених в частині третій статті 44 ЦПК України, згідно з якою якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Відповідно до частин першої, другої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 30 травня 2025 року в справі № 380/22793/23 зробив висновок, що суд повинен встановити в сукупності такі ознаки зловживання процесуальними правами: наявність намірів перешкодити судочинству (суб`єктивний елемент); недобросовісний характер дій (об`єктивний елемент); відсутність потреби у відповідній дії в рамках справи; наслідки для процесу у формі затягування, плутанини, перешкоджання іншій стороні.
Відповідно до норм цивільного процесуального закону для визнання дій відповідача зловживанням процесуальними правами необхідно встановити наявність умислу на перешкоджання судочинству.
Оскільки подання касаційної скарги в справі не є такими діями за своєю суттю, відсутні підстави для застосування до відповідача заходів процесуального примусу, і як наслідок - відсутні підстави для залишення касаційної скарги без розгляду
Висновки за результатом розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень без змін, оскільки підстав для їх скасування немає.
З огляду на те що Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, розподіл судових витрат понесених заявником відповідно до статті 141 ЦПК України не здійснюється.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання зловживань процесуальними правами - відмовити.
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: М. Є. Червинська

І. А. Воробйова

В. М. Коротун