ЄУ №712/8620/26
Провадження №2/712/4695/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2026 року    Соснівський районний суд м. Черкаси
у складі: головуючого судді   Стеценко О.С.,
за участю секретаря судового засідання Ігнатьєвої Е.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за Договором №77582295 від 08.09.2021 у сумі 10 164,49 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 2 662,40 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 9 000,00 грн.
У обґрунтування вимог позивач зазначив, що 08.09.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №77582295,відповідно до якого позикодавець надає позичальнику у власність грошові кошти у сумі 1 000,00 грн.
22.02.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу, згідно якого ТОВ «Вердикт капітал» набуло право грошової вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 за договором №77582295.
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» набуло право грошової вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 за договором №77582295.
Відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує, в результаті чого розмір заборгованості, який позивач просить стягнути з відповідача, становить 10 164,49 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 3 000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 7 164,00 грн, 3% річних – 0,49 грн. 
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 червня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання на 28 липня 2026 року.
Представник позивача до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у позовній заяві зазначає про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про наявність поважних причин неявки до судового засідання не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, зустрічний позов до суду не пред`явив.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що 08.09.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №77582295, відповідно до якого позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю проценти від суми позики (п. 1 Договору).
Пунктами 2.1, 2.2, 2.3 Договору визначено суму позики – 1 000,00 грн., строк позики – 30 днів, процентну ставку (базову)/ день – 1,99% (фіксована).
Відповідно до графіку повернення позики та сплати процентів, що зазначені у п. 2 Договору, визначено дату надання позики – 08.09.2021, дату повернення позики (останній день) – 08.10.2021, знижену процентну ставку/день – 0,70%, процентну ставку за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується в період карантину) – 2,70%, пеню %/ день (не застосовується в період карантину) – 2,70%, орієнтовну реальну річну процентну ставку – 906,09%, орієнтовну загальну вартість позики – 1 208,95 грн.
Крім того, згідно умов додаткової угоди №77582295 до договору позики №77582295 від 08.08.2021, укладеної між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , відповідачу було збільшено розмір наданої позики на 2 000,00 грн. Загальний розмір позики становить 3 000,00 грн.
Згідно довідок ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 07.05.2026 Вих. №КД-000164153/ТНПП, Вих. №КД-000164157/ТНПП ОСОБА_1 на номер картки НОМЕР_1 07.05.2026 було сплачено кошти у сумі 1 000,00 грн. та 2 000,00 грн. відповідно.
З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», вбачається, що заборгованість відповідача за Договором №77582295 складає 10 164,00 грн., з яких 3 000,00 грн. – тіло кредиту, 7 164,00 грн. – відсотки за користування кредитом, нараховані з 08.09.2021 по 06.01.2022.
Відповідно до договору факторингу №22/02/2022 від 11 лютого 2022 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт капітал», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 153 662 582,15 грн., а ТОВ «Вердикт капітал» зобов`язується, здійснивши фінансування (оплату), прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», і стає новим кредитором за договорами позики, укладеними між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і боржниками.
Пунктом 6.1.4 договору факторингу №22/02/2022 передбачено, що право вимоги переходить до фактора після здійснення повного фінансування з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді (Додаток №2), який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги.
Виконання вищевказаного договору підтверджується платіжним дорученням №333740001 від 23.02.2022, актом приймання-передавання реєстру боржників та самим реєстром боржників від 22.02.2022.
Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022 ТОВ «Вердикт капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №77582295 на суму заборгованості 10 164,00 грн.
З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Вердикт Капітал», вбачається, що заборгованість відповідача за Договором №77582295 складає 10 164,49 грн., з яких 3 000,00 грн. – тіло кредиту, 7 164,00 грн. – відсотки за користування кредитом, нараховані з 08.09.2021 по 06.01.2022, 0,49 грн. – 3% річних, що нараховані за період з 22.02.2022 по 23.02.2022.
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступає шляхом продажу ТОВ «Коллект центр» належні ТОВ «Вердикт капітал», а ТОВ «Коллект центр» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги ТОВ «Вердикт капітал» до боржників, зазначених у Додатках №1 та №3 до цього Договору.
Пунктом 5.2 договору факторингу №10-01/2023 передбачено, що права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток №4).
Актом прийому-передачі реєстру боржників за договором №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, самим реєстром боржників (Додаток №3 до Договору), а також витягом з реєстру боржників, де під №89449 зазначений боржник ОСОБА_1 , підтверджується виконання сторонами вимог Договору, а отже і право грошової вимоги ТОВ «Коллект центр» до ОСОБА_1 .
З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Коллект Центр», вбачається, що заборгованість відповідача за Договором №77582295 складає 10 164,00 грн., з яких 3 000,00 грн. – тіло кредиту, 7 164,00 грн. – відсотки за користування кредитом, нараховані з 08.09.2021 по 06.01.2022, 0,49 грн. – 3% річних, що нараховані за період з 22.02.2022 по 23.02.2022.
Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач отримав та користувався кредитними коштами у сумі 3 000,00 грн., однак в добровільному порядку не повернув.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, первісним кредитором нараховані відсотки за період з 08.09.2021 по 06.01.2022 у сумі 7 164,00 грн.
Згідно договору позики №77582295 від 08.09.2021 встановлений строк кредитування – 30 днів, отже дата повернення кредиту – 08.10.2021, що також відображено у графіку платежів до договору.
Договір не містить умов щодо пролонгації строку кредиту.
Отже кредитор має нараховувати відсотки лише в межах строку дії договору, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16, а саме: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо – можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу – позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.
Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.
Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України» (п.п 81-85, 91).
Суд зазначає, що нарахування первісним кредитором відсотків у період з 09.10.2021 по 06.01.2022 є необґрунтованим, оскільки здійснено поза межами строку кредитування, передбаченого договором.
Первинний кредитор мав право нараховувати відсотки за стандартною процентною ставкою з 08.09.2021 по 08.10.2021.
Ураховуючи, що первісним кредитором нараховані відсотки за користуванням кредиту за межами строку дії кредиту, то у задоволенні вимог позивача в частині стягнення відсотків за користування кредитом, які нараховані починаючи з 09.10.2021, слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Як встановлено у судовому засіданні, умовами договору визначено розмір процентної ставки за користування кредитом – 1,99% в день.
З урахуванням зазначеного вище, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитом у сумі 1 791,00 грн. (3 000,00 грн.*1,99%*30 днів).
Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал», останнім було нараховано 3% річних у сумі 0,49 грн. за період з 22.02.2022 по 23.02.2022 на суму тіла кредиту, які підлягають стягненню з відповідача.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, нарахування позивачем процентів за межами строку дії договору необґрунтоване, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за Договором позики №77582295 від 08.09.2021 у сумі 4 791,49 грн., яка складається з суми боргу – 3 000,00 грн., заборгованості за відсотками – 1 791,00 грн., 3% річних – 0,49 грн.
У решті вимог позивача слід відмовити.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 9 000,00 грн.
На підтвердження понесених витрат позивачем надано договір №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024, укладений між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги №226 від 01.05.2026 та витяг з акту №22 про надання юридичної допомоги від 29.05.2026, з яких вбачається, що вартість послуг, наданих адвокатським об`єднанням ТОВ «Коллект Центр» складає 9 000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК України належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Приписами ст. 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанова ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandispimeniw ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited»npoTH України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу (постанови ВС від 24 січня 2019 року у справі №910/15944/17, від 19 лютого 2019 року у справі №917/1071/18).
Судом вбачається, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу не є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову.
Отже, з огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги до 3 000,00 грн., які б підлягали стягненню у разі задоволення позову.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом задоволено позовні вимоги у сумі 4 791,49 грн., що становить 47,14% від заявленої позовної вимоги, а отже з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 1 255,05 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1 414,20 грн.
Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», ЄДРПОУ 44276926, заборгованість за Договором позики №77582295 від 08.09.2021 у сумі 4 791,49 грн., судовий збір у сумі 1 255,05 грн., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1 414,20 грн., всього – 7 460,74 грн.

У решті позовних вимог відмовити.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», місце знаходження за адресою: вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, м. Київ, код ЄДРПОУ 44276926.

Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію заочного рішення надіслати сторонам протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів. 

Суддя:          О.С. Стеценко