Справа № 738/709/26 
№ провадження 1-кп/738/71/2026 

ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

20 серпня 2026 року місто Мена    Менський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 
за участі:
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мена матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026270360000064 від 04 березня 2026 року по обвинуваченню: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Іванівка Чернігівського району Чернігівської області, яка зареєстрована по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, заміжньої, на утриманні має трьох малолітніх дітей, раніше не судимої,
обвинуваченої за частиною другою статті 345 КК України,
за участю : 
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 , 
захисника     ОСОБА_5 ,
потерпілого    ОСОБА_6 ,
безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:
І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.
Відповідно до статті першої Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція – це центральний орган виконавчої влади.
Згідно з частиною першою статті другої «Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» Національна поліція є правоохоронним органом.
Наказом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 154 о/с від 20.03.2025 «По особовому складу» ОСОБА_6 призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (місто Мена) Корюківського районного відділу поліції Головного управління поліції в Чернігівській області.
Згідно з посадовою інструкцією інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (місто Мена) Корюківського районного відділу поліції Головного управління поліції в Чернігівській області ОСОБА_6 здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, а також застосовує превентивні поліцейські заходи, визначені статтями 31 – 41 Закону України «Про національну поліцію».
Відповідно до абзацу 1 пункту 1 частини першої статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.
Таки чином, інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (місто Мена) Корюківського районного відділу поліції Головного управління поліції в Чернігівській області ОСОБА_6 є представником влади та працівником правоохоронного органу.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, у тому числі Указом Президента України від 12.01.2026 №40/2026 із 05 години 30 хвилин 03.02.2026 строком на 90 діб.
ОСОБА_6 04 березня 2026 року, відповідно до наказу Корюківського районного відділу поліції Головного управління поліції в Чернігівській області № 195 від 03.03.2026, здійснював спільне відпрацювання з ТЦК та СП з метою виявлення осіб, які ухиляються від військової служби та призову під час мобілізації, виконуючи службові обов`язки з охорони громадського порядку та дотримання мобілізаційних заходів на території Менської територіальної громади Корюківського району Чернігівської області, згідно книги нарядів відділення поліції №1 (місто Мена) Корюківського районного відділу поліції Головного управління поліції в Чернігівській області та відповідно до розстановки нарядів на 04.03.2026.
ОСОБА_3 04 березня 2026 року, близько 07 години 56 хвилин, перебуваючи поблизу будинку № 6 по вулиці Пархоменка в селі Волосківці Корюківського району Чернігівської області, під час перевірки інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (місто Мена) Корюківського районного відділу поліції Головного управління поліції в Чернігівській області ОСОБА_6 військово-облікових документів, що посвідчують особу ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що працівник поліції виконує службові обов`язки, оскільки перебував в однострої, представився та мав при собі нагрудний жетон, демонструючи явну зневагу до працівника поліції, а саме штовхала працівника поліції, зірвала з поліцейського однострою жетон, переслідуючи умисел на заподіяння працівнику поліції тілесних ушкоджень, умисно нанесла декілька ударів рукою по лівій руці інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (місто Мена) Корюківського районного відділу поліції Головного управління поліції в Чернігівській області ОСОБА_6 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці тильної поверхні лівої кисті та забою м`яких тканин в ділянці нижньої третини лівого передпліччя по задньо-латеральній поверхні, що відповідно до висновку експерта № 22 від 05.03.2026 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.
ІІ. Позиція обвинуваченої.
Обвинувачена ОСОБА_3 , допитана у судовому засіданні, вину у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, пояснила, що 04 березня 2026 року зранку вона перебувала вдома. Їй зателефонував її співмешканець ОСОБА_7 та повідомив, що він поблизу школи і його забирають працівники ТЦК. Вона відразу побігла на місце події. Там перебувало декілька працівників ТЦК в форменому одязі та працівник поліції - потерпілий ОСОБА_6 . Він був одягнутий у формений однострій, мав нагрудний жетон. На місці події ОСОБА_7 намагався втекти від працівників ТЦК та поліції. Щоб йому допомогти вона почала штовхати потерпілого ОСОБА_6 . В ході штовханини вона зірвала з працівника поліції жетон, який впав на землю. Також вона декілька разів вдарила по руках працівника поліції ОСОБА_6 . Дані дії вона вчиняла, щоб працівники ТЦК та поліції не забрали її співмешканця. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо не карати.
ІІІ. Позиція потерпілої сторони.
Потерпілий ОСОБА_6  в судовому засідання дав показання, в яких зазначив, що 04 березня 2026 року він, як працівник поліції був задіяний спільно з працівниками ТЦК та СП в здійсненні заходів з оповіщення громадян. Коли вони перебували в селі Волосківці та поблизу школи зупинили громадянина для перевірки документів. Ним виявився ОСОБА_7 . Під час спілкування останній зателефонував обвинуваченій та повідомив, що його забирають в ТЦК. Через деякий час на місце події прийшла обвинувачена та почала чини дії, які йому перешкоджали здійснювати свої повноваження. Так, ОСОБА_3 почала його штовхати, декілька разів ударила по руках, зірвала нагрудний жетон. Внаслідок дій обвинуваченої ОСОБА_7 намагався втекти. Він ( ОСОБА_6 ) викликав додатковий наряд на місце події.
ІV. Оцінки суду.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України Суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і стосуються винуватості обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення і кваліфікації її дій, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити саме ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи показання обвинуваченої, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи, які стосуються винуватості обвинуваченої, у вчиненні кримінального правопорушення і кваліфікації її дій, ніким не оспорюються, Суд знаходить, що дії  ОСОБА_3  правильно кваліфіковані за частиною другою статті 345 КК, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, а вина її у скоєному доведена у повному обсязі.
V. Призначення покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК Суд визнає щире каяття.
При цьому, в даній ситуації Суд враховує, що згідно зі статтею 66 КК щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалась.
Так, в зазначених правовідносинах обвинувачена вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, виходячи із її пояснень прослідковується, те що вона бажає виправити ситуацію, яка виникла внаслідок її дій, а тому Суд розцінює поведінку обвинуваченої, як щире каяття.
Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК Судом встановлені не були.
Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_3 , Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та відповідно до статті 65 КК враховує:
1. ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно із статтею 12 КК є нетяжким злочином;
2. наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності);
3. особу винної – її вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей;
4. наявність постійного місця проживання, формально позитивну характеристики за таким;
5. наявність обставини, яка пом`якшує покарання;
6. те, що вона раніше не судима;
7. зміст досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, яка надана з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинувачену, а також прийняття судового рішення про міру покарання.
У зв`язку із викладеним, Суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 з обранням покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Проте, Суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час іспитового строку, тобто її припустимо звільнити від відбуття основного покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
При цьому, Суд, окрім наведених вище мотивів враховує, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права – це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним
та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи (пункти 4.1., 4.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15рп/2004 «у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання)).
Закріплення в законі можливості звільнення особи від відбуття покарання з випробуванням є вираженням конституційних принципів додержання гуманізму, справедливості й законності.
Так, в даному конкретному випадку судом враховуються індивідуальні особливості вчиненого діяння, тривалість протиправної поведінки та її наслідків, а також, те що застосування статті 75 КК не забороняється кримінальним законом в даній конкретній ситуації.
Також, обґрунтовуючи можливість застосування статті 75 КК до обвинуваченої Суд звертає увагу на те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених (частина друга статті 50 КК).
В цій ситуації відіграє значення і позиція сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості застосування статті 75 КК в правовідносинах, що розглядаються.
Наведене в своїй сукупності є підставою для застосування до ОСОБА_3 статті 75 КК, що буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим злочином та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.
У зв`язку зі звільненням останньої від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на неї обов`язки, передбачені статтею 76 КК.
Підстав для обрання більш м`якшого чи тяжчого покарання Суд не знаходить.
VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази в кримінальному провадженні: мобільний телефон Redmi 9C NFC, який переданий під зберігальну розписку ОСОБА_7 вважати повернутим власнику.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній – особисте зобов`язання.
З цих підстав, керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд, –

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3  визнати винуватою за частиною другою статті 345 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Згідно статті 75 КК України звільнити  ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення полі з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені частинами першою та третьою статті 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з органами пробації.
Запобіжний захід  ОСОБА_3  до набрання вироком законної сили залишити попередній – особисте зобов`язання.
Речові докази в кримінальному провадженні: мобільний телефон Redmi 9C NFC, який переданий під зберігальну розписку ОСОБА_7 - вважати повернутим власнику.
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий:         ОСОБА_1