Справа №587/1699/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гончаренко Л. М.	
Номер провадження 33/816/1330/26 	Суддя-доповідач Терещенко О. І. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Терещенко О. І., розглянув з участю секретаря судового засідання Кравченко Д.І., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Трофимової Г.М. у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Халупки С.В. на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 08.06.2026, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
УСТАНОВИЛА:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.
Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 08.06.2026 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Судом установлено, що 20.04.2026 близько 11:10 години в с. Н. Сироватка по вул. Сумській Сумського району Сумської області ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Драгер та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала.
Не погодившись з указаним судовим рішенням, захисник Халупко С.В. подав апеляційну скаргу на постанову Сумського районного суду Сумської області від 08.06.2026, в якій просив скасувати її та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Халупко С.В. зазначив, що постанова є незаконною, не обґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП. Суд першої інстанції не перевірив належність, допустимість доказів у справі та не надав належної оцінки доводам захисту про відсутність доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 , відсутність законної підстави для зупинки транспортного засобу, недотримання процедури огляду на стан сп`яніння, відсутність направлення на огляд, акту огляду, порушення порядку огляду ОСОБА_1 як військовослужбовця.
Позиція учасників апеляційного розгляду.
У судове засідання ОСОБА_1 не прибув, причин неприбуття не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Халупко С.В. також не прибув у судове засідання без повідомлення причин, будучи належним чином сповіщеним про розгляд апеляційної скарги. Останній подав клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак у призначений час о 14:45 год 09.07.2026 до неї не під`єднався.
Згідно з вимогами ст. 294 КУпАП апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Халупки С.В.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Трофимова Г.М. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити. Також не заперечувала проводити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 , захисника Халупки С.В., з якими така її позиція узгоджена.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Заслухавши захисника Трофимову Г.М., дослідивши матеріали справи, суддя апеляційного суду дійшла такого висновку.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з частиною 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Частиною 2 статті 251 передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримала у повному обсязі та дійшла обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з урахуванням:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 645445 від 20.04.2026, який складено в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, VІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, від підпису та отримання його копії ОСОБА_1 відмовився, про що зроблені відповідні записи (а. с. 1, 2);
- відеозапису із нагрудної камери, на якому зафіксовані обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмова від проходження огляду на стан сп`яніння (а. с. 5).
Апеляційний суд зазначає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є встановлений факт наявності у особи алкогольного сп`яніння, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на місці скоєння правопорушення або в умовах лікувального закладу, щодо вживання алкогольних напоїв та лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У ч. 2 ст. 266 КУпАП зазначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Переглядом відеозаписів з нагрудних камер поліцейських установлено, що працівники поліції їхали по дорозі та зупинилися поруч з автомобілем з цивільними номерами, який зупинився біля будівлі магазину та у нього в цей час горіли стопи. З авто вийшов чоловік у військовій формі. Працівники поліції попросили його надати документи, на що цей чоловік запитав навіщо та яка причина того, що вони до нього підійшли, заперечуючи факт керування. Поліцейський повідомив йому, що обставини того, як вони їхали за ним зафіксовано на камери, в тому числі, що прикріплена до його форменого одягу. Причиною зупинки поліцейський назвав те, що він не був пристебнутий паском безпеки, технічна несправність транспортного засобу та можлива причетність до дорожньо-транспортної пригоди. Після цього ОСОБА_1 спочатку надав військовий квиток, а потім водійське посвідчення, справжність якого поліцейські перевірили за відповідною базою даних. Потім ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння та місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер 6820» або у лікарні у зв`язку з наявними у нього ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та поведінка, що не відповідає обстановці, на що він категорично відмовився. Після цього поліцейські повідомили ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, а також за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки він не надав реєстраційний документ на транспортний засіб. Від отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та його підписання, а також отримання постанови за ч. 1 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 відмовився. Після цього поліцейський відсторонив його від керування транспортним засобом. 
Враховуючи викладене, у даному випадку працівниками поліції правильно була розцінена поведінка  ОСОБА_1 як не бажання проходити відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим ними обґрунтовано установлено, що у діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для складання відносно нього протоколу.
З огляду на викладене апеляційний суд не приймає доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не перевірив належність, допустимість доказів у справі та не надав належної оцінки доводам захисту про відсутність доказів факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , відсутність законної підстави для зупинки транспортного засобу, недотримання процедури огляду на стан сп`яніння з огляду на її безпідставність, розцінює їх як спосіб захисту з метою уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене правопорушення та відмічає, що ці доводи повністю спростовуються відеозаписом.
Щодо доводів апелянта про недотримання процедури огляду на стан сп`яніння, порушення порядку огляду ОСОБА_1 як військовослужбовця, а також відсутність направлення на огляд, акту огляду апеляційний суд зазначає таке.
Статтею 15 КУпАП передбачені особливості адміністративної відповідальності військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень, зокрема відповідно до частини першої статті 15 КУпАП, військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Положеннями статті 266-1 КУпАП визначений порядок огляду, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.
При цьому суд зазначає, що в статті 266-1 КУпАП не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом.
Отже, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, встановленому статтею 266 КУпАП.
Як було встановлено з досліджених відеозаписів нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 був зупинений поза межами території будь-якої військової частини, перебував у військовому одязі та керував автомобілем з цивільними номерами державної реєстрації. Під час спілкування з інспекторами поліції він не просив викликати ВСП на місце події, проти складання відносно нього протоколу не заперечував, лише відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі. 
Наявність у особи посвідчення військовослужбовця підтверджує лише його статус, однак не підтверджує факту його перебування при виконанні особливих завдань в момент зупинення транспортного засобу під його керуванням поліцейськими.
Водночас відсутність у матеріалах справи акту огляду на стан визначення стану алкогольного сп`яніння не утворює достатню підставу для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження щодо ОСОБА_1 , оскільки не спростовує факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та наявності у діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів судочинства, які законодавець визначив як пріоритетні.
Тому при вирішенні питання, чи може наявність певних недоліків/порушень стати підставою для констатації істотного порушення вимог процесуального закону та визнання доказів недопустимими, необхідно взяти до уваги не лише сам факт такого недоліку/порушення, але й встановити його вплив на процес і характер отримання доказів, на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема, з`ясувати, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.
Доводи апелянта про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинки є обов`язковим, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки направлення водія для проведення огляду на стан алкогольного чи іншого виду сп`яніння у медичному закладі видається поліцейським у випадку не згоди водія з результатами показників Драгеру при огляді, що проведений поліцейськими на місці зупинки, або при бажанні пройти такий огляд лише у медичному закладі. Натомість у даному випадку ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки, так і в медичному закладі.
Отже, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові, і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, а викладена позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, що направлена на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Висновки суду.
З урахуванням установлених судом обставин апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 1 статті 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні цього правопорушення підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених суддею обставин справи.
Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскарженої постанови, під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції не допущено.
Враховуючи зазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржену постанову судді суду першої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИЛА:
Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 08.06.2026 щодо  ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Халупки С.В. на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя         Ольга ТЕРЕЩЕНКО