Справа № 695/1296/26
Провадження № 2/692/657/26
21.07.26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2026 року Драбівський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді – Чепурного О.П., при секретарі – Бубир В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Драбів цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
ВСТАНОВИВ:

 
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 25.04.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії №1386-3230. Кредитний договір разом з правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з якими позичальник був попередньо ознайомлений. Відповідно до умов кредитного договору відповідачу було надано кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту – 20000,00 грн.; строк кредитування – 365 днів; базовий період – 30 днів, знижена % ставка – 1,45% в день; стандартна % ставка – 1,45 % в день, комісія за видачу кредиту – 15,00% від суми кредиту. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідачка не повернула в повному обсязі кредит, внаслідок чого станом на 17.02.2026 року загальний розмір грошових вимог кредитора до відповідачки, які виникли на підставі кредитного договору становлять 128850,00 грн., становить : 
- заборгованості за кредитом – 20000,00 грн.;
-заборгованості за нарахованими процентами - 105850,00 грн.;
-заборгованість по комісії за видачу кредиту – 3000,00 грн.
Позивачем було частково списано заборгованість за нарахованими процентами в сумі 28850,00 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 100000,00 грн., а тому просить стягнути частину заборгованості, а саме 100000,00 грн., що складається з 
-простроченої заборгованості за кредитом – 20000,00 грн.;
-простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 80000,00 грн.
Позивач вважає, що його позовні вимоги, викладені в позовній заяві є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом в повному обсязі. 
Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 06.05.2026 року.
Ухвалою суду відповідачці був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. 
16.06.2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка ОСОБА_1 не визнала позовні вимоги та зазначила про неможливість стягнення коштів за ст. 625 України у вигляді штрафу, пені. Також зазначила, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. Проценти за користування кредитним коштами у декілька разів перевищують тіло кредиту. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності. Відповідачка вважає, що позивач не просить стягнути з неї пеню за прострочення виконання взятих на себе зобов`язань, однак за своєю суттю нарахування передбаченої реальної річної ставки, та як наслідок нарахування лише суми процентів за користування кредитними коштами, що у декілька разів перевищує суму кредиту є несправедливою умовою та фактично як міра відповідальності.
Позивач відповіді на відзив не надав.
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. 
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу.
Судом встановлено, що 25.04.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1386-3230 продукту «CreditKasa». Предметом договору стало те, що кредитодавець відкрив для позичальника кредитну лінію шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем відсотки за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. Мета отримання кредиту, тобто мета відкриття кредитної лінії: для задоволення особистих потреб позичальника (п.2.4.). 
Згідно п.3.1. договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Сторони узгодили, що кредитодавець надсилає (повторно надсилає) позичальнику підписаний договір у особистий кабінет позичальника та на його електронну адресу (п.3.12.).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, у постанові від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, якщо договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, то це є доказом укладання між сторонами спірного правочину, якщо сторона яка не визнає його не доведе, що не мала наміру його підписувати. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. 
У Розділі 13 кредитного договору «реквізити сторін» в графі позичальник вказані його паспортні дані, дата народження, РНОКПП, телефон, адреса проживання, електронна пошта, номер особистого електронного платіжного засобу, номер ідентифікатора електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Враховуючи викладене, суд вважає укладеним кредитний договір, який підписаний позичальником за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора. Окрім того, відповідачка у наданому відзиві на позовну заяву не заперечує факт укладення кредитного договору та його підписання. Таким чином сторони договору досягли згоди щодо усіх істотних його умов.
Розділ 4 передбачає порядок та умови надання кредиту, порядок сплати процентів за користування кредитом. Загальний розмір кредиту становить 20000,00 грн., дата надання/видачі кредиту: 25.04.2025. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 1.45% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за Промо ставкою та/або Зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою) (п.4.10.). Денна процентна ставка на дату укладення цього договору складає: 1.491% процентів (п.4.16).
Строк кредитування складає 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення кредиту 24.04.2025 року.
Перерахування відповідачу коштів за кредитним договором підтверджується квитанцією від 25.04.2024 LIQPAY та даними довідки позивача які містять дані про дату платежу, тип операції, назву платіжної системи, номер платежу, маску картки та суми платежу: 20000 грн., при цьому дата платежу співпадають з датою укладення угоди. Дані докази відповідачкою не спростовані.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №1386-3230 від 25.04.2024, станом на 17.02.2026 року заборгованість становить 128850,00 грн., становить : 
- заборгованості за кредитом – 20000,00 грн.;
-заборгованості за нарахованими процентами - 105850,00 грн.;
-заборгованість по комісії за видачу кредиту – 3000,00 грн.
Позивачем було частково списано заборгованість за нарахованими процентами в сумі 28850,00 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 100000,00 грн., а тому просить стягнути частину заборгованості, а саме 100000,00 грн., що складається з 
-простроченої заборгованості за кредитом – 20000,00 грн.;
-простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 80000,00 грн.
З наданого до суду розрахунку заборгованості по відсоткам вбачається, що нарахування здійснювалось в межах строку кредитування узгодженого сторонами в договорі, а саме з 25.04.2024 по 24.04.2025 року та у відсотковій ставці, що передбачена п. 4.10 договору. Наданий суду розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом, так як він містить вірні дані щодо предмету доказування надання кредиту, його погашення та нарахування відсотків, докази суд оцінює у сукупності, і відсутність виписки по рахунку, на що посилається представник відповідача, в даному випадку не спростовує наявність заборгованості, так як інших доказів, на спростування даного розрахунку сторона відповідача не надала (докази погашення кредиту, тощо). 
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, що встановлені договором.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно з ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Щодо посилання відповідачки на незаконність стягнення з неї комісії за обслуговування кредиту, суд зазначає, що позивачем вимога про стягнення з неї комісії не заявлялася.
Суд також відхиляє посилання відповідачки на те, що визначений у кредитному договорі розмір відсотків є явно завищеним та призвів до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг, а відтак умови кредитного договору щодо відсоткової ставки є несправедливими і суперечать принципам розумності та добросовісності з огляну на наступне.
Відповідно ст. 11, ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладання договору. Перелік несправедливих умов у договорах зі споживачами, наведений у ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» не є вичерпним.
Згідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з інформацією необхідною для отримання споживчого кредиту споживачем для прийняття усвідомленого рішення.
Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту укладання договору.
Дана норма прописана і в самому договорі, зокрема в п. 6.9. де зазначено, що позичальник має право протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня укладення Договору відмовитися від Договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів, про що зобов`язаний повідомити Кредитодавця до закінчення вказаних 14 (чотирнадцяти) календарних днів шляхом направлення відповідного повідомлення у письмовій формі на адресу кредитодавця. У разі подання такого повідомлення не особисто позичальником справжність підпису позичальника на такому повідомленні має бути посвідчено нотаріусом у порядку, передбаченому Законом України «Про нотаріат». У разі подання повідомлення у вигляді електронного документу таке повідомлення повинно бути підписано електронним підписом позичальника у порядку, передбаченому Законом України «Про електронні довірчі послуги». В такому випадку Позичальник зобов`язаний протягом 7 (семи) календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від цього Договору повернути кредитодавцю грошові кошти, одержані згідно з Договором, та сплатити проценти за період з дня одержання Кредиту до дня його повернення за ставкою, яка діяла під час фактичного користування Кредитом.
Вказаним правом, а саме відмовитись в односторонньому порядку від укладення кредитного договору протягом чотирнадцяти днів, відповідачка не скористалася та продовжувала користуватись кредитом на погоджених між сторонами умовах.
У постанові Верховного Суду від 07.02.2022 у справі 758/2575/17 зазначено, що відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 нього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них.
Вищенаведені норми закону та докази свідчать про те, що позивач має право на отримання процентів за користування його коштами. Нарахування процентів позивачем здійснено у межах строків на який надано кредит, відповідачкою не спростовано те, що розрахунок боргу невірний.
Відтак, позов підлягає задоволенню у заявленій позивачем сумі.
У відповідності з ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати пропорційно до суми задоволених вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 530, 549, 550, 551, 624, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 265, 268, 273,280, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №1386-3230 від 25.04.2024 року, а саме по основному боргу 20000 гривень 00 копійок, по відсоткам 80000 гривень 00 копійок, а всього 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судові витрати в розмірі 2662 гривні 40 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий