Справа № 216/1607/26
провадження 2/216/2622/26

РІШЕННЯ
іменем України

22 липня 2026 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Маланюка О.Я.,
за участю секретаря судового засідання - Агурейчевої А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до відповідача Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 , про встановлення факту сумісного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:
У лютому 2026 року позивачка ОСОБА_1 через свого представника - ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт її постійного проживання однією сім`єю як спадкоємця четвертої черги разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 01.01.2024 року по день його смерті — ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 1974 року вони перебували у шлюбі, який у 2002 році був розірваний. Проте з початку 2003 року вони поновили сімейні стосунки без реєстрації шлюбу, проживали разом, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки подружжя до дня його смерті. Встановлення факту необхідно позивачці для оформлення спадщини у нотаріальній конторі.
Ухвалою суду від 04.03.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 21.04.2026 року до участі у справі як третю особу на стороні відповідача залучено доньку померлого - ОСОБА_3 , та витребувано інформацію зі Спадкового реєстру. 
Ухвалою суду від 15.06.2026 року витребувано копію спадкової справи № 42/2025 від приватного нотаріуса Січкар Б.В. 
Позивачка та її представник у судовому засіданні надали пояснення, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.
В судовому засіданні представник позивачки адвокат Примаков К.О. надав пояснення в яких підтримав позов, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.
В судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 які дали ствердні покази про спільне проживання позивачки та ОСОБА_4 протягом їхнього всього подружнього життя з 2004 року та до моменту смерті ОСОБА_4 . Вказали, що ОСОБА_4 в останні роки хворів ногами, та після інсульту його повністю доглядала саме позивачка ОСОБА_1 . Вказали, що з 2003р. дані особи завжди спільно та разом проживали в одній квартирі, мали спільний бюджет та жили як подружжя. 
Показання свідків є послідовними, логічними, не містять внутрішніх суперечностей та повністю узгоджуються з письмовими доказами а також доводами позовної заяви. Суд не знаходить підстав вважати свідчення упередженими, оскільки вони детально розкривають сімейні зв`язки.
Представник відповідача (Виконкому) Тімуш К.О. у судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи за відсутності представника, щодо задоволення позову поклалася на розсуд суду.
Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем проживання. 
Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 16.02.1974 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, у якому ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_7 .
На підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 06.06.1997 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Криворізького міськвиконкому, спірна квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на праві приватної спільної сумісної власності.
07.11.2002 року шлюб між сторонами було розірвано Відділом РАЦС Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, запис № 402.
Проте з початку 2003 року сторони примирилися, поновили сумісне проживання в зазначеній квартирі, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та побут без юридичної реєстрації шлюбу.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер у віці 72 років у м. Кривому Розі, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . За життя спадкодавець заповіту не залишив.
Після його смерті приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Січкар Б.В. на підставі заяви позивачки від 16.05.2025 року було заведено спадкову справу № 42/2025 (номер у Спадковому реєстрі 74081154).
18 лютого 2026 року приватним нотаріусом Січкар Б.В. винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцю четвертої черги через відсутність документів, що підтверджують факт проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 
За змістом ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності факту проживання позивачки та спадкодавця однією сім`єю, суд виходить із фундаментальних засад сімейного та цивільного законодавства.
Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Аналогічний за змістом висновок викладений у Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99, де зазначено, що обов`язковими ознаками сім`ї (сім`ї члена сім`ї) є саме спільне проживання, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав і обов`язків подружжя.
У постанові Велика Палата Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц наголосила, що під веденням спільного господарства слід розуміти наявність спільного бюджету, спільних витрат, придбання майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, харчування, піклування один про одного, надання взаємної допомоги. Юридичний аналіз цих норм свідчить, що відсутність офіційно зареєстрованого шлюбу за умови наявності зазначених ознак не позбавляє осіб статусу членів однієї сім`ї.
Суд детально дослідив докази та дійшов висновку, що між ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_4 існували саме стійкі, довготривалі та стабільні сімейні відносини, які повністю відповідали критеріям фактичного шлюбу.
Цей висновок суду базується на таких беззаперечних та взаємопов`язаних доказах:
Майновий критерій спору: Спірна квартира АДРЕСА_2 була приватизована сторонами разом ще у 1997 році та перебуває у їхній спільній сумісної власності. Це свідчить про первісний намір сторін володіти майном разом як єдина родина. Розірвання шлюбу у 2002 році мало формальний (тимчасовий) характер, оскільки вже з 2003 року сторони відновили спільне проживання у цій же квартирі та не здійснювали поділу майна, що вказує на збереження спільного побуту, що підтверджено також і свідченням свідка.
Письмові та публічні докази побуту: Наданий позивачкою Акт обстеження квартири від ТОВ «ДИВОБУД» від 22.04.2026 року, підписаний сусідами з суміжних квартир (№ 8, АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 ) та завірений балансоутримувачем будинку, офіційно підтверджує, що ОСОБА_1 безперервно проживала разом, вела спільне господарство та доглядала за чоловіком ОСОБА_4 до дня його смерті. Суд приймає цей акт як належний і допустимий первинний доказ, оскільки сусіди є безпосередніми свідками щоденного побуту сім`ї протягом десятиліть.
Свідчення свідка: Свідок в судовому засіданні дав покази по те, що ОСОБА_1 безперервно проживала разом, вела спільне господарство та доглядала за чоловіком ОСОБА_4 до дня його смерті.
Морально-етичний та соціальний аспект: Як вбачається з матеріалів витребуваної судом спадкової справи № 42/2025, саме позивачка ОСОБА_1 взяла на себе обов`язок та повністю організувала і оплатила поховання померлого ОСОБА_4 . Надані позивачкою документи щодо організації та оплати поховання померлого ОСОБА_4 суд оцінює у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки вони, хоч і не є самостійним підтвердженням факту проживання однією сім`єю, проте свідчать про збереження близьких побутових, емоційних та моральних зв`язків між позивачкою та спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Згідно з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 24 січня 2024 року (справа № 201/10561/21), правове значення для закликання до спадкування за ст. 1264 ЦК України має факт проживання однією сім`єю саме на час відкриття спадщини, а тривалість такого проживання повинна становити щонайменше 5 років перед цим. Оскільки сторони безперервно проживали разом з 2003 року по 2025 рік (понад 22 роки), строк, заявлений у позові (з 01.01.2024 по 28.04.2025), повністю охоплюється цим періодом і є доведеним.
Враховуючи, що єдина донька померлого (третя особа ОСОБА_3 ) ще до 2013 року виїхала та проживає на тимчасово окупованій загарбниками території Криму, на час відкриття спадщини не була зареєстрована та не проживала зі спадкодавцем, у визначений законом 6-місячний строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, інших спадкоємців попередніх черг судом не виявлено, встановлення спірного факту є єдиним способом захисту цивільних прав позивачки для прийняття спадщини.
Оцінюючи надані докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки є повністю законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно з клопотанням представника позивача та вимогами ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1331,20 грн залишаються за позивачкою та стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 315, 316 ЦПК України, ст.ст. 1223, 1258, 1264, 1268 ЦК України, ст. 3 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, третьої особи ОСОБА_3 , про встановлення факту сумісного проживання - задовольнити повністю.
Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) постійно проживала однією сім`єю не менше п`ять років до часу відкриття спадщини без реєстрації шлюбу як спадкоємець четвертої черги разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 січня 2004 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачкою.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Інформація про учасників справи: 
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_5 .
Відповідач: Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, ЄДРПОУ:04052560, вул.. Свято-Миколаївська, буд. 27, м. Кривий Ріг, 50000.
Третя особа: ОСОБА_7 останнє відоме місце проживання/реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено та підписано 22.07.2026 року.

Суддя          О.Я.МАЛАНЮК