Справа №760/25248/25
Провадження №2/760/4921/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2026 року м. Київ
Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого - судді Аксьонової Н.М.,
з участю секретаря судового засідання Невеселої Н.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд 
- звільнити з 01 червня 2025 року ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2023 року.
- стягувати щомісячно із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів її доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що 16 вересня 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції за актовим записом №1692 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстрований шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась спільна донька - ОСОБА_4 .
Рішенням Голосіївського районного суд м. Києва від 12 жовтня 2022 року у справі №752/5628/22, шлюб між сторонами розірвано. Після розлучення батьків дитина залишилась Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2023 року, ОСОБА_1 зобов`язано щомісяця,починаючи з дня звернення ОСОБА_2 до суду з позовною заявою - 20.10.2022 року сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Однак, починаючи з 01 червня 2025 року ОСОБА_4 за власним бажанням та усною згодою мами - ОСОБА_2 та батька - ОСОБА_1 , почала постійно проживати разом з останнім за адресою: АДРЕСА_1 . З моменту проживання разом з батьком дитина знаходиться на повному утримані ОСОБА_1 .
Враховуючи викладене, просив звільнити з 01 червня 2025 року від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 та стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів її доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 вересня 2025 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М.
Ухвалою суду від 22 вересня 2025 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. 
Ухвалою суду від 23 січня 2026 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, в якій він вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити.
Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, однак представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій вказав, що відповідач позовні вимоги визнає в частині стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заяву відповідача, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.
Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25 грудня 2014 року, виданою Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві.
Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2023 року, ОСОБА_1 зобов`язано щомісяця, починаючи з дня звернення ОСОБА_2 до суду з позовною заявою - 20 жовтня 2022 року сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Також судом встановлено, що після розлучення батьків ОСОБА_4 залишилась проживати з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , однак починаючи з 01 червня 2025 року донька ОСОБА_4 за власним бажанням та усною згодою мами, ОСОБА_2 , та батька, ОСОБА_1 , почала постійно проживати разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , що не заперечується сторонами провадження.
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 10 грудня 2025 року, складеного спеціалістом відділу з питань захисту прав дітей служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації на підставі заяви ОСОБА_1 , службою проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за якою мають постійне місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 житло розміщене на 16-17 поверсі 17 поверхового будинку, складається з 3 кімнат, загальною площею 89,7 кв.м. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: для дитини відведена окрема кімната де є спальне місце, шафа-купе для речей та одягу, облаштований куточок для навчання, є полиця для книжок, ноутбук. У дитини є велосипед, облаштований куточок для заняття спортом, є велотренажер. Квартира облаштована належними меблями та побутовою технікою, забезпечена безперебійним живленням. Стосунки, традиції сім`ї родинні. Зі слів батька дитина ОСОБА_5 переїхала на проживання до нього в кінці травня 2025 року. Дитина постійно проживає з батьком, який піклується про неї, оплачує навчання та заняття з верхової їзди. Мати дитини не надає кошти на утримання доньки. Одяг, речі, засоби гігієни, лікування сплачує батько. Злата підтвердила зазначену батьком інформацію. За домовленістю щочетверга дитина зустрічається з мамою та залишається з ночівлею. За бажанням та домовленістю з мамою може зустрічатися в інші дні.
Позивач просить припинити стягнення аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2023 року.
Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Згідно з ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина.
Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З аналізу вказаних норм Сімейного кодексу України слідує, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина.
Частина перша ст.192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналогічна вимога кореспондується з положеннями ст.273 Сімейного кодексу України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267, 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України) та на підстави припинення сплати аліментів.
Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а стаття 273 Сімейного кодексу України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182, 184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями статті 273 Сімейного кодексу України має на меті скасування їх присудження.
З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів матері дитини. При цьому обов`язок батька платника аліментів утримувати дитину не припиняється.
Положеннями ч.2 ст.188 Сімейного кодексу України визначено, що батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.
Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
За положеннями ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За правилами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .
Факт проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 окремо від матері ОСОБА_2 , з 01 червня 2025 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується актом обстеження умов проживання від 10 грудня 2025 року, складений Службою у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації; поясненнями учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та припинення з 01 червня 2025 року стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2023 року у справі №752/15136/22.
Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів, суд дійшов таких висновків.
Судом установлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Як вбачається з позовної заяви, дитина проживає разом з позивачем. Указану обставину відповідач не заперечувала.
Домовленості щодо сплати матір`ю аліментів на утримання дитини у добровільному порядку не досягнуто.
Позивач, звернувшись до суду з указаним позовом, просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів її доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідач визнає позовні вимоги, в частині стягнення з неї аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання їхньої спільної малолітньої дочки ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частини від її доходів, до досягнення дитиною повноліття.
Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України
Згідно з ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Як визначено ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно з вимогами ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, вони обидва повинні нести обов`язок належного забезпечення своїй дитині належних умов для життя та гармонійного розвитку.
Так, згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Статтею 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 
Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
При цьому, частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За змістом ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
Приписами ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Отже, виходячи з норм чинного законодавства, відповідач зобов`язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, тобто витрати на утримання дитини мають нести спільно обоє батьків.
Крім того, суд вважає, що відповідач беззаперечно має усвідомлювати всю відповідальність покладеного на неї обов`язку щодо забезпечення дитини, яка залишилася проживати разом з батьком та потребує матеріального забезпечення, незалежно від будь-яких обставин. Тому вона зобов`язана вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що необхідно стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх її заробітків (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня пред`явлення позову - 11 вересня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та відповідатиме принципам розумності та справедливості.
Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
На підставі ст. 141 ЦПК України з урахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2422,40 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат, що складаються із судового збору.
Керуючись статтями 10, 12, 89, 141, 200, 258-259, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.
Припинити стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою - 20.10.2022 і до досягнення дитиною повноліття, на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2023 року у справі №752/15136/22, з 01 червня 2025 року.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від всіх доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 вересня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч.1 ст.355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України (ч.3 ст.354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст.273 ЦПК України).
Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Солом`янського районного
суду міста Києва Н.М. Аксьонова