ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1636/26 Справа № 214/8687/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Євтушенко О. І. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 липня 2026 року м. Кривий Ріг 

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:
секретаря судового засідання   Черняєвої С.П.,
захисника особи, яку притягнуто до 
адміністративної відповідальності  адвоката Заборського О.В.,
апеляційну скаргу з доповненням адвоката Заборського О.В., подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2026 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), громадянство – України, військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір 605,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2026 року встановлено, що 23 серпня 2025 року о 01 год. 20 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 110307, р/н НОМЕР_3 , по автодорозі бульв. Вечірній, біля буд. 31А, в
м. Кривому Розі, Дніпропетровської обл., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до результатів огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проведеного за його згодою, на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, тест 1637, результат огляду позитивний та складає 2,32‰. З результатом огляду ОСОБА_1 погодився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» ПДР.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі з доповненням адвокат Заборський О.В. просить постанову судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2026 року стосовно ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в його діях.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що судом 1-ї інстанції фактично було проігноровано ключові доводи сторони захисту, не надано оцінки істотним процесуальним порушенням, які мали місце під час документування події, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оформлення адміністративних матеріалів, а також не надано оцінки спеціальному статусу ОСОБА_1 як військовослужбовця Збройних Сил України.
Звертає увагу, що суд 1-ї інстанції, попри прямі доводи сторони захисту, не надав їм жодної оцінки: чому не було викликано ВСП; чому огляд проводили працівники поліції; чому не застосовувався спеціальний порядок; чому до військовослужбовця застосовано загальний порядок огляду. Таким чином суд фактично самоусунувся від дослідження ключової обставини справи, не врахував, що огляд ОСОБА_1 проведений з порушенням спеціального порядку, встановленого ст. 266-1 КУпАП.
Звертає увагу, що суд 1-ї інстанції не врахував неналежність та недопустимість адміністративних матеріалів. Зокрема, у протоколі не зазначено статус ОСОБА_1 як військовослужбовця; направлення на огляд не відповідає затвердженій формі; акт огляду не містить часу складання; у направленні зазначено неправдиві відомості про доставлення особи до медичного закладу; документи оформлені з порушенням Інструкції. Проте суд 1-ї інстанції фактично не дослідив ці порушення та обмежився формальним посиланням на наявність документів, без перевірки законності їх отримання та оформлення.
Наголошує, що суд фактично поставив під сумнів не доводи сторони обвинувачення, а доводи сторони захисту. Такий підхід прямо суперечить як Конституції України, так і практиці ЄСПЛ.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні адвокат Заборський О.В. підтримав свою апеляційну скаргу, подану в інтересах ОСОБА_1 , просив її задовольнити з підстав, наведених в ній. Не заперечував проти розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 , належним чином повідомленого про розгляд справи.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги захисника, вислухавши пояснення захисника, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оскарженою постановою встановлено, що 23 серпня 2025 року о 01 год. 20 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 110307, р/н НОМЕР_3 , по автодорозі бульв. Вечірній, біля буд. 31-А, в м. Кривому Розі, Дніпропетровської обл., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до результатів огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проведеного за його згодою, на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, тест 1637, результат огляду позитивний та складає 2,32‰. З результатом огляду ОСОБА_1 погодився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» ПДР.
Відповідальність за порушення пункту 2.9 а ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобомособ і, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерствавнутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Положеннями п. 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння, зокрема, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби).
Згідно зі п. 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції встановлено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.
Хоча в апеляційній скарзі захисник зазначає, що ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказами, дослідженими як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, а саме:
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №431454 від 23.08.2025 р. вбачається, що 23 серпня 2025 року о 01 год. 20 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 110307, р/н НОМЕР_3 , по автодорозі бульв. Вечірній, біля буд. 31А, в м. Кривому Розі, Дніпропетровської обл., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до результатів огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проведеного за його згодою, на місці запинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, тест 1637, результат огляду позитивний та складає 2,32‰, отже останній порушив п.2.9 «а» ПДР України. Правопорушення зафіксовано на відеореєстратор Motorola VB400 та бодікамери за №№475171, 475243. Зазначений протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень та заперечень.
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №431454 від 23.08.2025 р. обставини повністю підтверджуються відомостями, які містяться на: відеозаписі доданому до зазначеного протоколу на DVD-R диску; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 23.08.2025; чеку спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, тест №1637, який містить результат огляду о 01 год. 24 хв. 23.08.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , – 2,32‰; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.08.2025; рапорті працівника поліції від 23.08.2025; довідці про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_4 ; картці обліку адміністративного правопорушення від 23.08.2025р.
Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють один одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вирішуючи питання допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, що фіксували обставини 07.05.202.65 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
Апеляційний суд вважає, що надані працівниками поліції відеозаписи, які містяться в матеріалах справи про адміністративні правопорушення, отримані з автоматичної відеотехніки, з метою фіксування правопорушення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.
Відеозаписи відповідають вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026.
Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними, а відеофіксація не здійснювалася безперервно, не свідчить про наявність підстав піддавати сумніву зміст даних відеозаписів та вважати такі докази недопустимими. Доказами відповідно до приписів ст. 251 КУпАП є, в тому числі, і показання технічних приладів чи технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.
Доводи сторони захисту, що наявні в матеріалах справи докази є неналежними, вважаю необґрунтованими.
Протокол про адміністративне правопорушення та відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладені ці дані судом в основу прийнятого рішення.
Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів, яким суддя 1-ї інстанції надав повну та належну оцінку.
Апеляційний суд вважає недоведеними доводи апелянта про те, що суддею 1-ї інстанції було допущено спрощений підхід при розгляді справи, оскільки оскаржена постанова судді 1-ї інстанції містить аналіз всіх наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана повна та належна оцінка в оскарженій постанові. 
Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта, що судом не надано в повному обсязі оцінку показанням свідка ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.
Як вбачається з оскарженої постанови, показання свідка ОСОБА_2 суд вважав належним та допустимим доказом, який у своїй сукупності узгоджуються із дослідженими судом письмовими доказами та відеозаписом подій, враховуючи, що ОСОБА_2 безпосередньо був присутній під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.
Заявлені стороною сумніви у достовірності як самої процедури огляду, так і отриманого результату, спростовуються дослідженим відеозаписом, долученим до матеріалів цієї справи.
З відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 був візуально оглянутий працівником поліції (clip 0, час 01.21), в результаті чого із врахуванням виявлення у останнього млявості та нечіткості мови, та його поведінку, у поліцейського виникли підстави для з`ясування можливого вживання ОСОБА_1 напередодні алкогольних напоїв та яких саме. Однак зрозумілої відповіді від ОСОБА_1 на поставлене працівником патрульної поліції питання отримано не було.
В подальшому працівником патрульної поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (clip 0, час 01.22), на що останній добровільно погодився, при цьому ОСОБА_1 особисто вибрав трубку для прибору для проходження огляду на стан сп`яніння на спеціальному технічному приладі Alcotest Drager 6820 (clip 0, час 01.23).
Встановлено, що результат огляду ОСОБА_1 , який був проведений на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, тест 1637, складає 2,32‰ (clip 0, час 01.24).
В свою чергу, під час проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , на запитання працівника поліції, підтвердив, що він вжив дві чарки алкоголю та поїхав (clip 0, час 01.24.40). Крім того, ОСОБА_1 в подальшому жодного разу не заперечував про його перебування в стані алкогольного сп`яніння, в тому числі під час керування транспортним засобом.
Зі змісту відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за результатами якого встановлено позитивний результат, намагався запропонувати працівникам патрульної поліції протиправне вирішення питання щодо непритягнення його до відповідальності на місці та неповідомлення командування його військової частини про вчинення ним зазначених дій, однак підтримки своїм пропозиціям не отримав.
В подальшому, ОСОБА_1 погодився з результатом огляду на стан сп`яніння, проведеного із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, який складав 2,32‰ (clip 0, час 01.26), а також власноручно підписав чек спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, тест №1637, який містить результат огляду о 01 год. 24 хв. 23.08.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , – 2,32‰.
В свою чергу, з подальшого оглянутого судом відеозапису подій встановлено, що ОСОБА_1 не вчинено будь-яких дій, спрямованих на проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, відповідно до встановленого порядку проходження такого огляду.
Будь-яких доказів оскарження дій співробітників поліції при складанні адміністративного матеріалу стосовно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду надано не було. В установленому порядку водій ОСОБА_1 або його захисник дії працівників поліції не оскаржували. Під час апеляційного розгляду апелянтом доказів на підтвердження оскарження дій чи рішень працівників поліції за вказаних вище обставин також не надано.
Доводи апелянта щодо неналежного врахування судом статусу військовослужбовця ОСОБА_1 , що в подальшому призвело до складання протоколу про адміністративне правопорушення неуповноваженою на те особою – працівником поліції, а не представником ВСП, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не ґрунтуються на законі.
Згідно приписів ч. 1 ст. 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Оскільки правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП відноситься до правопорушень, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, то питання, пов`язані із виявленням дій, передбачених ст. 130 КУпАП, відносно військовослужбовців регулюються в загальному порядку. Тобто, проведення огляду та складання протоколу про це правопорушення віднесено до повноважень Національної поліції.
З урахуванням вищенаведеного доводи сторони захисту щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення неуповноваженою на те особою, є необґрунтованими.
Крім того, звертаю увагу, що в обов`язки поліцейського не входить обов`язковий виклик представників ВСП. При цьому, керування транспортним засобом особою, яка є військовозобов`язаною, не усуває її від обов`язку дотримуватися вимог Правил дорожнього руху. 
Доводи сторони захисту щодо неналежного оформлення направлення на огляд, акту огляду, ні є слушними, оскільки не впливають на висновки про доведеність вини. ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та погодився із його результатами. Тому потреби направлення його на огляд на стан сп`яніння до медичного закладу не було. 
Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Апеляційний суд вважає недоведеними доводи апелянта про те, що суддею першої інстанції було допущено спрощений підхід при розгляді справи, оскільки оскаржена постанова судді першої інстанції містить аналіз всіх наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана повна та належна оцінка в оскарженій постанові. Будь-якого упередженого ставлення судді першої інстанції під час апеляційного розгляду встановлено не було.
Разом з тим, суб`єктивна оцінка доказів, наявним в матеріалах справи, стороною захисту, яка відрізняється від висновків судді першої інстанції, ніяким чином не свідчить про обвинувальний уклін судді.
Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.9 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.
Тож, постанова судді 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Заборського О.В., подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин