| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/22195/23 Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Вівдиченко Т.Р.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛДІКС ФОРМ" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В:
У червні 2023 року до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛДІКС ФОРМ" з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11 квітня 2023 року № 257390701.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки ТОВ «ОЛДІКС ФОРМ» має право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, адже порушень вимог законності декларування заявлених до відшкодування з бюджету сум декларування актом перевірки не встановлено. Висновки, викладені в акті перевірки не відповідають матеріалам перевірки та фактичним обставинам, встановленим в ході перевірки законності нарахування суми ПДВ заявленої до відшкодування, адже платником податків виконані/дотримані умови, встановлені пунктом 200.4. ст. 200 Податкового кодексу України, отже, платник податків має гарантоване законодавством право на бюджетне відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість.
Позивач вважає, що підстав для відмови у заявленому платником податку бюджетному відшкодуванні від`ємного значення з податку на додану вартість немає, адже опис порушень, не спростовує правомірність заявлення ТОВ «ОЛДІКС ФОРМ» до бюджетного відшкодування сум ПДВ у листопаді 2022 року не визначає: що саме (які норми податкового законодавства), на думку податкового органу порушено платником податків та як це впливає на підтверджену цим же актом перевірки суму від`ємного значення податку на додану вартість, в чому складається порушення, який саме показник, зазначений у податковій декларації з податку на додану вартість визнається неправильним контролюючим органом, та як спростовує правомірність заявленої в листопаді 2022 року до бюджетного відшкодування суми ПДВ
Отже, враховуючи, що актом перевірки не заперечується відсутність у підприємства податкової заборгованості, наявність податкового кредиту з податку на додану вартість, що був сформований у минулих періодах та факт сплати відповідних сум до Державного бюджету України при імпорті товарів (митні декларації), ТОВ «ОЛДІКС ФОРМ» вважає, що має право на бюджетне відшкодування ПДВ, незважаючи на факт реалізації чи не реалізації придбаного товару, на противагу чому, контролюючим органом не встановлено порушень платником платків податкового законодавства, яке впливає на реалізацію права на бюджетне відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛДІКС ФОРМ" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 11.04.2023 № 257390701.
Суд вказав про те, що висновки, викладені в акті перевірки не відповідають матеріалам перевірки та фактичним обставинам, встановленим в ході перевірки законності нарахування суми ПДВ заявленої товариством позивача до відшкодування.
Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, просить прийняти апеляційну скаргу у справі №320/22195/23 до свого провадження; скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 у справі №320/22195/23; прийняти постанову, якою відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ТОВ «ОЛДІКС ФОРМ»; здійснити розгляд апеляційної скарги за участю представника відповідача.
Апелянт зазначив про те, що не погоджується з рішенням суду, оскільки вважає, що висновки, викладені в ньому, не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги наступні:
- рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ч. 3 ст. 242 КАС України;
- судом першої інстанції при розгляді справи та винесенні судового рішення не взято до уваги та не надано належної правової оцінки наявним беззаперечним доказам у справі в їх сукупності, що враховуючи суть спору, свідчить про не з`ясування всіх обставин судової справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення адміністративного спору, та надання неправильної правової оцінки доказам.
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2025 року та від 12 серпня 2026 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу.
Щодо клопотання апелянта про розгляд справи в судовому засіданні, колегія суддів зазначає наступне.
Частинами 2 та 3 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
У той же час, згідно частин 1-3 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частини 4 статті 12, частини 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.
У той же час, спірні правовідносини не відносяться до категорії справ, передбачених частиною 4 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України.
Як вбачається з поданого клопотання, в такому не наведено жодних доводів, які б свідчили про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування вимагають проведення судового засідання або посилань на обставини, які можливо встановити лише у такий спосіб.
Дослідивши клопотання апелянта, матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, тощо, колегія суддів дійшла висновку, що характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають її розгляду в порядку загального позовного провадження, а тому у задоволенні зазначеного клопотання необхідно відмовити.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до фактичних обставин справи, Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві відповідно до наказу від 16.01.2023 № 119-п та направлень від 06.02.2023 № 1727/26-15-07-01-02, № 1728/26-15-07-01-02, на підставі п. п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України, була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ОЛДІКС ФОРМ» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за листопад 2022 року.
За результатами проведеної перевірки, відповідачем було складено акт № 15622/Ж35/26-15-07-01-02/42935110 від 28.02.2023 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ«ОЛДІКС ФОРМ» (код за ЄДРПОУ 42935110) з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за листопад 2022 року».
У висновках акта перевірки зазначено, що документальною позаплановою перевіркою встановлено порушення ТОВ «ОЛДІКС ФОРМ» вимог п. 200.1, п. 200.4. ст. 200 ПК України, в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за листопад 2022 року, відповідно по п. 200.14 ст. 200 ПК України, та відмовлено у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість за листопад 2022 року у сумі 49 807,00 грн.
Керуючись приписами п. 86.7 ст. 86 ПК України, позивачем було подано заперечення від 27.03.2023 № 230327 на акт перевірки № 15622/Ж35/26-15-07-01-02/42935110 від 28.02.2023.
Про результати розгляду відповідного заперечення позивач повідомлений листом ГУ ДПС у м. Києві від 06.04.23 № 15341/1/26-15-07-01-02, зі змісту якого вбачається, що вивчивши доводи викладені товариством в запереченні, прийнято рішення, яким висновки акта перевірки залишити без змін, а заперечення - без задоволення.
На підставі висновків акта перевірки від 28.02.23, відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № 257390701 від 11.04.2023 про відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період листопад 2022 року.
Позивач не погодився з рішенням ГУ ДПС у м. Києві та звернувся зі скаргою № 230428/1 від 28.04.2023 на вказане податкове повідомлення-рішення до ДПС України.
31.05.2023 товариством отримано рішення про результати розгляду скарги від 26.05.2023, яким ДПС України залишає без змін рішення ГУ ДПС у м. Києві від 09.09.2022 № 00213690704, а скаргу - без задоволення.
Позивач вважає податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, що і зумовило на звернення до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України у апеляційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.
Відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).
Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з пунктом 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/ орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Пунктом 188.1 статті 188 ПК України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов`язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв`язку).
Пунктом 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 ПК України).
Пунктом 198.6 статті 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Приписами пункту 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Отже, наявність господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), призначених для використання у власній господарській діяльності платника податків, підтверджених сукупністю документів первинного бухгалтерського обліку, є визначальною умовою для виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту, витрат та доходу.
З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування податкового кредиту з податку на додану вартість, витрат та доходу обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
Відповідно до пунктів 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.
Згідно з пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.
У справі, що розглядається, відповідачем встановлено порушення п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Кодексу в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за листопад 2022 року і, відповідно до п.200.14 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ із змінами та доповненнями, відмовлено у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість за листопад 2022 року у сумі 49 807,00 гривень.
Податковий орган встановив, що основним чинником виникнення від`ємного значення з ПДВ є придбання (в т.ч. імпорт) товарів (овочі) в значних обсягах (реалізація товарів ввезених на митну територію України за цінами нижче митної вартості).
В охопленому перевіркою звітному періоді платник податків не оформляв взаємовідносини з ризиковими контрагентами, відображення яких у бухгалтерському і податковому обліку вплинуло на визначення у Декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування.
Перевіркою достовірності і правильності визначення та врахування при розрахунку показника рядка 19 Декларації суми податкового кредиту (рядок 17 (колонка Б) Декларації): встановлено, що показники рядка 19 Декларації суми податкового кредиту (рядок 17 (колонка Б) Декларації) у сумі 341 413 гривень сформовані за рахунок від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного ( податкового) періоду: значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду за січень 2022 року ( податкова декларація від 21.02.2022 № 9036635863. Декларація від 21.02.2022 № 9036635863 та формування від`ємного значення охоплено перевіркою фахівців Головного управлінням ДПС у м. Києві. Про що за результатами перевірки було зазначено в акті від 22.07.2022 №17099/26-15-07- 04-04/42935110.
Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2.1 Декларації за наявності) встановлено порушення податкового законодавства.
ТОВ «ОЛДІКС ФОРМ» згідно таблиці 2 «Розшифровка суми податку, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/ послуг або до Державного бюджету України» додатка 3 податкової декларації з ПДВ за листопад 2022 року до розрахунку бюджетного відшкодування включено суми податку, сплачені митним органам при ввезені товару (цибуля ріпчаста свіжа) за жовтень 2021 року у сумі 49 807 грн що обліковувались на рах. 281 «Товари».
Встановлено, що у жовтні 2021 року ТОВ «ОЛДІКС ФОРМ» імпортувало (цибулю ріпчасту свіжу ) у ИП Рустамов Мехман Садулла Огли (російська федерація), контракт від 30.09.2021 №30-09/2021, інвойси, товар – цибуля ріпчаста, умова поставки – СРТ Київ. В картці рахунку 281 за жовтень 2021 року оприбуткування проведено 06.10.2021 року та 15.10.2021 року, а саме цибуля ріпчаста свіжа в кількості 39 000,00 кг на суму 166 709,95 грн.
В ході проведення перевірки відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних, оборотно-сальдової відомості по рах. 28 встановлено, що ТОВ «ОЛДІКС ФОРМ» поставлено протягом жовтня 2021 року, а покупцями одержано товар – цибулю ріпчасту свіжу, яку було імпортовано та включено в розрахунок бюджетного відшкодування за листопад 2022 року на суму ПДВ 49 807 гривень.
Відповідно до даних регістрів бухгалтерського обліку ТОВ «ОЛДІКС ФОРМ» (оборотно-сальдова відомість по рахунку 281 «Товари» за жовтень 2021 року), наведено оприбуткування товарів, їх списання на реалізацію та залишки товару.
Згідно поданих податкових декларацій з ПДВ за жовтень 2021 року, встановлено відсутність декларування експортних операцій у рядку 2.1 декларації з ПДВ та відповідно до даних ІС «Податковий блок» відсутні митні (експортні) декларації за жовтень 2021 року.
Керуючись наведеним, відповідач дійшов висновку про те, що задекларований та сформований податковий кредит з ПДВ при ввезені на митну територію України товарів за жовтень 2021 року, погашений податковими зобов`язаннями, нарахованими в адресу покупця цибулі ріпчастої свіжої: ТОВ «БРОКІНТЕРКОМ» (код ЄДРПОУ 39800840), (видаткова накладна від 06.10.2021 року №0610-01 та від 15.10.2021 року №1510-01). Оплата покупцем товару проведена наступними п/д: від 11.11.2021 №3485 всього на суму 116400 гривень в т.ч. ПДВ, від 14.09.2022 роу №5681 всього на суму 100000,00 гривень в т.ч. ПДВ, від 23.09.2022 року №413 всього на суму 17600 гривень в т.ч. ПДВ.
ТОВ «ОЛДІКС ФОРМ» включено до розрахунку бюджетного відшкодування операції за жовтень 2021 у сумі 49 807 грн, по товару – цибуля ріпчаста свіжа, по яких відсутній залишок товару на складі та відповідно даний товар було реалізовано на митній території України.
Будь-яких інших порушень щодо повноти та правильності визначення суми податкового кредиту в акті не визначено.
Колегія суддів враховує, що податкове повідомлення-рішення, яке було складене за результатами перевірки, оформленої актом від 22.07.2022 № 17099/26-15-07-04-02/42935110 оскаржується в судовому порядку, зокрема 28.02.2023 відкрите провадження у адміністративній справі № 320/4575/23.
Так, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 у справі № 320/4575/23 адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 09.09.2022 № 00213690704 (не набрало законної сили, відкрито апеляційне провадження).
З наведеного слідує, що актом перевірки встановлено відсутність порушень з боку платника податків вимог ПК України, дотримання яких є підставою реалізації права платника податків на бюджетне відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку відповідно до податкової декларації за листопад 2022 року.
Так, порушень вимог законності декларування заявлених до відшкодування з бюджету сум декларування актом перевірки не встановлено.
Відповідно до положень п. 200.7 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
За змістом п. 200.9 ст. 200 ПК України форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Відповідно до норм п. 200.14 ст. 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган, зокрема, у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.
Так, товариством, відповідно до п. 200.1, п. 200.4, п. 200.7 ст. 200 ПК України, було подано до контролюючого органу декларацію з податку на додану вартість за листопад 2022 року (дата отримання 19.12.2022 № 9273572699) з відповідними показниками.
В ході проведення перевірки дані показники, задекларовані платником податків, були перевірені та результати перевірки були викладені в акті від 28.02.2023 № 15622/Ж5/26-15-07-01-02/42935110.
Актом перевірки встановлено: фактичну сплату суми, заявленої до бюджетного відшкодування (49 807,00 грн) митному органу при ввезенні товарів, що підтверджено контролюючим органом під час перевірки (абз. 2. стор. 6 акту перевірки).
За декларацією, відповідно до рядка 2 таблиці 1 додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість «розрахунок суми бюджетного відшкодування» за листопад 2022 року, фактично сплачена сума у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету становить 49 807,00 грн.
Відповідно до рядка 1 таблиці 2 додатку ДЗ «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» декларації з податку на додану вартість за листопад 2022 року, відображено, що період, у якому виникло від`ємне значення - жовтень 2021 року.
Дані первинних документів, що підтверджують факт оплати сум зазначених у розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ були надані при перевірці та підтверджують фактичну сплату суми заявленої до бюджетного відшкодування (49807,00 грн) митному органу при ввезенні товарів.
Також, контролюючим органом констатовано не перевищення суми обчисленої відповідно до пункту 201.3 статті 200-1 ПК України на момент отримання контролюючим органом податкової декларації. 
Відповідно, 49 807,00 грн - сума, заявлена до відшкодування не перевищує суму реєстраційного ліміту, розраховану відповідно до п. 201.3 ст. 200-1 ПК України.
За таких обставин, вбачається, що платником податків були дотримані умови, встановлені п. 200.4. ст. 200 ПК України, отже, платник податків має гарантоване законодавством право на бюджетне відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість.
Суд зауважує, що перевіркою не було встановлено порушень правомірності суми заявленої до бюджетного відшкодування ТОВ «ОЛДІКС ФОРМ», а також, не встановлені порушення щодо обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єкту оподаткування та/або податкових зобов`язань на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податку на додану вартість.
Отже, підстав визначених законодавством для відмови у заявленому платником податку бюджетному відшкодуванні від`ємного значення з податку на додану вартість немає.
З огляду на положення ст. 200 ПК України сума від ємного значення визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду і враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу).
В разі відсутності податкового боргу платник ПДВ має право обирати: декларувати йому суму бюджетного відшкодування чи зараховувати суму до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Право на бюджетне відшкодування податкове законодавство обмежує виключно фактом сплати суми ПДВ в попередніх і звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до бюджету.
У даному ж випадку, актом перевірки не встановлено порушень факту сплати ПДВ в попередніх і звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до бюджету та не встановлено перевищення суми обчисленої відповідно до пункту 201.3 статті 200-1 ПК України на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.
Відповідно, платник податків має гарантоване законодавством право на отримання бюджетного відшкодування.
Зазначений в акті перевірки опис порушень, не спростовує правомірність заявлення ТОВ «ОЛДІКС ФОРМ» до бюджетного відшкодування сум ПДВ у листопаді 2022 року, позаяк, не визначає що саме (які норми податкового законодавства), на думку податкового органу порушено платником податків та як впливає на підтверджену цим же актом перевірки суму від`ємного значення податку на додану вартість, до того ж, не дає розуміння в чому складається порушення, який саме показник, зазначений у податковій декларації з податку на додану вартість визнається неправильним контролюючим органом та як спростовує правомірність заявленої в листопаді 2022 року до бюджетного відшкодування суми ПДВ.
Враховуючи, що актом перевірки не заперечується відсутність у позивача податкової заборгованості, наявність податкового кредиту з податку на додану вартість, що був сформований у минулих періодах та факт сплати відповідних сум до Державного бюджету України при імпорті товарів (митні декларації), ТОВ «ОЛДІКС ФОРМ» має право на бюджетне відшкодування ПДВ, незважаючи на факт реалізації чи не реалізації придбаного товару.
Колегія суддів зауважує, що апелянтом не наведено жодних переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені наданими позивачем документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у документах, наданих позивачем до перевірки неповні, недостовірні та (або) суперечливі.
За правилами пункту 201.12 статті 201 Податкового кодексу України разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку. Для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається податкова накладна, складена платником за такими операціями та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові зобов`язання за якою включені до податкової декларації відповідного звітного періоду.
Згідно з частиною першою статті 74 Митного кодексу України імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.
Відтак, якщо при ввезенні товарів на митну територію України платником податку сплачено суму податку до бюджету і така сплата підтверджується митними деклараціями, платник податку має право на включення такої суми податку до складу податкового кредиту відповідного звітного періоду. Таке розуміння норм Податкового кодексу України відповідає характеру і змісту правового регулювання податку на додану вартість та суті його адміністрування, оскільки право на податковий кредит перебуває у прямій залежності саме від факту сплати відповідної суми податку на додану вартість до бюджету. При цьому митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, є належним документом, що посвідчує право на віднесення сплачених сум податку на додану вартість до податкового кредиту за відповідний період, оскільки вона підтверджує фактичну сплату суми податку до відповідного бюджету.
Вказаний висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 03 жовтня 2023 року у справі № 640/16289/22, від 14 червня 2022 року у справі № 870/4828/12.
Таким чином, судова колегія погоджує висновки суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 11 квітня 2023 № 257390701 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов 

Т.Р. Вівдиченко