ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1998/26 Справа № 216/1524/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Маланюк О.Я. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 липня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Євтушенко А.І. на постанову судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Донецької області від 07 квітня 2026 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заступника командира інженерно-саперної роти з озброєння військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17000 гривень,-
ВСТАНОВИВ:
Згідно постанови, капітан ОСОБА_1 , будучи на посаді командира 4 автомобільної роти військової частини НОМЕР_2 та у військовому званні капітан, який постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, є військовою особою, тобто суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП, в порушення положень ст.ст. 17, 65 Конституції України, вимог Військової присяги, ст.ст. 4, 11, 16, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункту 4 розділу VI Порядку списання військового майна у Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженого наказом МОУ від 29.03.2021 №81, пункт 6 розділу XVIII Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом МОУ від 17.08.2017 № 440, пункту 3.1.9, Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджене наказом МОУ від 16,07.1997 №300, в умовах особливого періоду, внаслідок недбалого ставлення до військової служби за період з 14.08.2022 року до 07.03.2023 року надав донесення до служби ПММ без доданих дорожніх листів у формі, що не відповідає керівним документам, вчинив недбале ставлення до виконання службових обов`язків, які доручені йому за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, що призвело до розбіжностей між кількісним обліком служби паливних і мастильних матеріалів та бухгалтерським обліком фінансової служби. Своїми діями капітан ОСОБА_1 вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП - недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

В апеляційній скарзі захисник Євтушенко А.І. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення. Вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, та копію постанови не направлено останньому за його місцезнаходженням. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не повно з`ясував обставини справи, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 є необґрунтованим, передчасним та зробленим із неправильним застосуванням норм матеріального права та істотним порушенням норм процесуального права. Зазначає про відсутність в діях ОСОБА_1 вини за невчасність подання дорожніх листів, оскільки обов`язок по їх заповненню покладено на водіїв. Звертає увагу, що кримінальне провадження за ч. 2 ст. 425 КК України закрито через відсутність об`єктивної сторони правопорушення. Вказує на відсутність доказів на підтвердження функціональних обов`язків ОСОБА_1 та доказів несення цих обов`язків в період часу з 14.08.2022 року по 07.03.2023 року.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно статей 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Частиною другою статті 172-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.
Об`єктивною стороною недбалості, тобто недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби). Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.
Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 року справі № 185/12161/15-к вказав, що, при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.
Відповідно до ст.ст. 11, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як на докази вини ОСОБА_1 суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення № 6 від 18.02.2026 року та копії матеріалів кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42025041330000092 від 29.01.2025 року, за фактом недбалого ставлення військових службових осіб військової частини НОМЕР_2 до служби, що потягло істотну шкоду, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України.
Разом з цим, апеляційний суд вважає, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.
Так, диспозицією ст.172-15 КУпАП передбачено відповідальність військової службової особи за недбале ставлення до військової служби.
Безпосереднім об`єктом цього правопорушення є встановлений порядок службової діяльності у сфері реалізації військовими службовими особами своїх прав і виконання обов`язків.
З об`єктивної сторони - правопорушення характеризується суспільно небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби, суспільно небезпечними наслідками у вигляді істотної шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю і наслідками.
Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування, через недбале чи несумлінне ставлення до них.
Невиконання службових обов`язків полягає у невиконання дій, які входять до службових обов`язків.
Неналежне виконання службових обов`язків полягає в нечіткому, формальному або неповному здійсненні обов`язків.
При визначенні сфери службової недбалості слід установити межі службової компетенції службової особи та конкретне коло її повноважень. Невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків може бути як одноразовим, так і систематичним, і набувати вигляду певної лінії поведінки по службі. З цього випливає необхідність установлення конкретних обов`язків, які покладалися на конкретну військову службову особу та які з цих обов`язків не виконані чи виконані неналежним чином, а також які нормативні положення порушені суб`єктом правопорушення.
Слід ураховувати, що відповідальність настає лише в тому разі, коли військова службова особа була не лише зобов`язана, а й мала реальну можливість діяти відповідним чином та виконати свої службові обов`язки в повному обсязі.
Це адміністративне правопорушення належить до правопорушень з формальним складом, для якого закон вимагає лише встановлення факту діяння, тобто відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби настає незалежно від того, чи призвело це діяння до негативних наслідків та завдання шкоди матеріального характеру.
За змістом ст. 172-15 КУпАП ця норма закону є бланкетною, тобто при притягнені особи до адміністративної відповідальності у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові суду повинно бути наведені не тільки найменування норм правових актів у тому числі відомчих, а й їхній зміст щодо кола посадових обов`язків (повноважень), у порушенні яких обвинувачується особа. Тобто повинно бути чітко зазначено нормативний акт з переліком службових обов`язків військової службової особи, у невиконанні або неналежному виконанні ця особа обвинувачується.
Як убачається з протоколу адміністративне правопорушення № 6 від 18 лютого 2026 року ОСОБА_1 інкримінується те, що він порушив вимоги Військової присяги, ст. ст. 4, 11, 16, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 4 розділу VІ Порядку списання військового майна у Збройних Силах України, та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої наказом МОУ від 29.03.2021 № 81, п. 6 розділу ХVІІІ Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом МОУ від 17.08.2017 № 440, п. 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджене наказом МОУ № 300 від 16.07.1997, в умовах особливого періоду, що призвело до розбіжностей між кількісним обліком служби паливних і мастильних матеріалів та бухгалтерським обліком фінансової служби.
На підтвердження факту недбалого ставлення ОСОБА_1 до військової служби до протоколу про вчинення військового адміністративного правопорушення № 6 додано акт службового розслідування командира військової частини НОМЕР_2 від 01.12.2023, яким встановлено, що неправомірні дії ОСОБА_1 разом з іншими військовослужбовцями полягають у наданні донесень до служби ПММ без доданих дорожніх листів у формі, що не відповідає керівним документам, недбалому ставленні до виконання службових обов`язків які доручені йому за посадою, які визнаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, що призвело до розбіжностей між кількісним обліком служби ПММ та бухгалтерським обліком ФЕС. Рекомендовано притягнути до дисциплінарної відповідальності.
Разом з тим, постановою від 12 січня 2026 року старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_2 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42025041330000092 від 29.01.2025 року, за фактом недбалого ставлення військових службових осіб військової частини НОМЕР_2 до служби, що потягло істотну шкоду, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діях військових службових осіб військової частини НОМЕР_2 складу вказаного кримінального правопорушення.
У мотивувальній частині вказаної постанови слідчого про закриття кримінального провадження зазначено, що в ході проведеного досудового розслідування розглядалось питання щодо виконання службових обов`язків і ОСОБА_1 , як службової особи військової частини НОМЕР_2 , та ця частина постанови містить вказівку про те, що під час досудового розслідування не встановлено як факту невиконання або неналежного виконання вказаними особами своїх службових обов`язків, так і факту спричинення цими особами істотної шкоди за тих самих обставин, які наразі інкриміновані ОСОБА_1 у цій справі за протоколом про вчинення військового адміністративного правопорушення №6 від 18 лютого 2026 року.
При цьому прокурорами Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, які здійснювали процесуальне керівництво під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні вказана постанова слідчого скасована не була.
Вказана постанова про закриття кримінального провадження не містить вказівки про необхідність направлення матеріалів провадження для вирішення питання про притягнення будь-кого до адміністративної відповідальності.
Водночас складу адміністративного правопорушення за ст. 172-15 КУпАП є аналогічним складу кримінального правопорушення за ст. 425 КК України за виключенням кваліфікуючої ознаки кримінального правопорушення – спричинення шкоди.
Посадової інструкції ОСОБА_1 із встановленням меж його відповідальності матеріали справи не містять.
З огляду на вищезазначене наявні об`єктивно обґрунтовані сумніви стосовно недбалого ставлення ОСОБА_1 до військової служби, що виключає адміністративну відповідальність за такою правовою кваліфікацією з огляду на вимоги ст. 62 Конституції України, за якою обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від необхідності доводити свою непричетність до вчинення порушення.
Згідно зі ч. 2 ст. 251 КУпАп обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Під час розгляду справи в апеляційному суді не встановлено наявність доказів, які могли би поза розумним сумнівом підтвердити наявність в діях ОСОБА_1 недбалого ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Цим обставинам суддя першої інстанції належної оцінки не надав та дійшов необґрунтованого та передчасного висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, а саме, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які б об`єктивно та поза розумним сумнівом доводили провину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, приходжу до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню, з закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Євтушенко А.І. строк на апеляційне оскарження постанови судді.
Апеляційну скаргу захисника Євтушенко А.І. задовольнити.
Постанову судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Донецької області від 07 квітня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя