ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
09.07.2026 | Справа № 910/3524/25

Господарський суд міста Києва в складі судді Привалова А.І., за участю секретаря судового засідання Ягельської А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження 

справу № 910/3524/25
За позовом Приватне підприємство "Виробничо-конструкторське об`єднання "МААНС" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "MAANS KZ" 
про стягнення 96 000,00 доларів США,  

За участю представників сторін: не з`явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Виробничо-конструкторське об`єднання "МААНС" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "MAANS KZ" про стягнення 96 000,00 доларів США (що еквівалентно 3 984 000,00 грн).
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Контрактом поставки №026-М-240617/1 від 17.06.2024 в частині оплати поставленого, згідно Специфікації № 3 від 30.09.2024, товару на загальну суму 96 000,00 доларів США. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2025 відкрито провадження у справі № 910/3524/25, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 25.09.2025. Також судом ухвалено звернутися до Спеціалізованого міжрайонного економічного суду Костанайської області (110000, Республіка Казахстан, Костанайська область, м. Костанай, вул. Байтурсинова, 70) із судовим доручення про вручення процесуальних документів Товариству з обмеженою відповідальністю "MAANS KZ" (місцезнаходження: 110000, Республіка Казахстан, Костанайська область, м. Костанай, просп. Нурсултан Назарбаєв, б. 170). Зупинено провадження у справі №910/3524/25 до надходження відповіді на судове доручення Господарського суду міста Києва про вручення судових документів у справі, або надходження повідомлення про неможливість такого виконання.
19.09.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2025 поновлено провадження у справі № 910/3524/25. Задоволено заяву представника Приватного підприємства "Виробничо-конструкторське об`єднання "МААНС" адвоката Корінь Олесі Миколаївни про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Представники сторін у судове засідання 25.09.2025 не з`явилися.
При цьому, представник позивача не вийшов на зв`язок в режимі відеоконференції у визначений в ухвалі суду від 22.09.2025 час.
Від представника відповідача будь-яких письмових пояснень по суті спору та клопотань на адресу суду не надійшло.
Крім того, дослідивши матеріали справи, судом було установлено відсутність доказів виконання судового доручення Господарського суду міста Києва Спеціалізованим міжрайонним економічним судом Костанайської області Республіки Казахстан про вручення процесуальних документів Товариству з обмеженою відповідальністю "MAANS KZ".
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2025 відкладено підготовче засідання у справі на 27.11.2025.
25.11.2025 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки представник позивача буде приймати участь у цей час в іншій справі.
Представники сторін у судове засідання 25.09.2025 не з`явилися.
Також судом установлено невиконання позивачем вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 27.03.2025 та ухвали від 25.09.2025 щодо подання суду для огляду оригіналів документів, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2025 відкладено підготовче засідання у справі на 22.01.2026.
У судове засідання 22.01.2026 представник позивача, який надав суду для огляду оригінали документів, копії яких додані до позовної заяви та на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, а також заявив усуне клопотання про відкладення розгляду справи.
Від представника відповідача будь-яких письмових пояснень по суті спору та клопотань на адресу суду не надійшло.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2026 відкладено підготовче засідання у справі на 04.06.2026.
20.04.2026 на адресу Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання, в якому останній позовні вимоги визнає та просить розглядати справу без участі представника відповідача.
Присутній у судовому засіданні 04.06.2026 представник позивача в режимі відеоконференції підтримав та просив справу призначити до судового розгляду.
Відповідач свого представника у засіданні суду не направив.
Ураховуючи відсутність будь-яких інших заяв і клопотань представників сторін та оскільки у підготовчому засіданні 04.06.2026 вирішені питання, зазначені у ч. 2 ст.182 Господарського процесуального кодексу України, а також здійснені усі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 09.07.2026.
08.07.2026 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника, в якій позивач також зазначив, що повністю підтримує заявлені позовні вимоги.
Представники сторін правом на участь у судовому засіданні 09.07.2026 не скористалися. Заяв та клопотань процесуального характеру від сторін на час розгляду справи до суду також не надходило.
Положеннями статті 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва 

УСТАНОВИВ:

17.06.2024 між Приватним підприємством "Виробничо-конструкторським об`єднанням "Маанс" (за договором - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Maans KZ" (за договором - покупець) було укладено Контракт поставки №026-М-240617/1 (надалі - Контракт), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується його прийняти та оплатити в порядку та на умовах, визначених даним Контрактом та Специфікаціями, які є невід`ємними частинами даного Контракту. Товаром, що поставляється згідно даного Контракту є запасні частини до сільськогосподарської техніки, а саме: до жниварки Maans-F900, жниварки соняшникової Maans-S 750, жниварки соняшникової Maans-S 940, виробництва ПП "ВКО "Маанс".
Відповідно до п. 2.1. Контракту, постачальник гарантує, що товар, поставлений по даному Контракту, позбавлений дефектів виготовлення, а гарантія на нього, за умови правильного використання і обслуговування, складає 12 місяців від дати поставки. 
Гарантія не поширюється на пошкодження товару, які виникли внаслідок необережності, недостатнього контролю та обслуговування з боку покупця чи неправильного використання товару. (п. 2.2. Контракту).
Перехід права власності на товар відбувається в момент його передачі, що засвідчується підписанням видаткових накладних. Моментом передачі товару вважається дата вказана у відповідній видатковій накладній. (п. 3.4. Контракту).
Пунктом 4.4. Контракту визначено, що ціна на товар встановлюється в доларах.
Відповідно до п. 5.1. Контракту, умови та строки оплати, згідно даного Контракту, вказуються у відповідних Специфікаціях, які являються невід`ємною його частиною. 
Приймання товару по якості та кількості здійснюється разом представниками постачальника та покупця у місці поставки. (п. 6.2. Контракту).
Цей Контракт вступає в силу з дати підписання сторонами і діє протягом одного року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. (п. 11.2. Контракту).
Пунктом 1 Додаткової угоди № 1 від 02.12.2024 року до Контракту сторони п. 9.2. Контракту виклали в наступній редакції: " 9.2. Якщо сторони не досягли згоди шляхом переговорів та/або шляхом письмового листування, всі спори, розбіжності або вимоги, що виникають за цим Контрактом або у зв`язку з цим, у тому числі що стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають вирішенню Господарськими судами України, що передбачено ст. 38 ЗУ "Про зовнішньоекономічну діяльність". Сторонами погоджено підсудність справ першої інстанції щодо можливих спорів - Господарський суд міста Києва. Мова подачі до суду - українська.".
Так, згідно Специфікації №3 від 30.09.2024, укладеної сторонами до контракту№026-М-240617/1 від 17.06.2024, відповідачем замовлено товар на суму в розмірі 96 000,00 доларів США.
Пунктом 3 Специфікації №3 від 30.09.2024 визначено, що оплата за товар згідно даної специфікації відбувається у строк до 31.01.2025.
Позивачем, на виконання вимог Контракту, поставлено відповідачу товар на загальну суму 96 000,00 доларів США, що підтверджується міжнародною транспортною накладною CMR № 0090281 від 04.10.2024 та електронною митною декларацією №24UA204020024300U0 від 12.10.2024.
Оскільки відповідач отриманий товар не оплатив, позивачем було направлено на адресу відповідачу претензію за вих. №48/1 від 30.01.2025 з вимогою оплатити заборгованість. Відповідач вказану претензію залишив без відповіді та задоволення.
З огляду на відсутність повної оплати вартості отриманого товару, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 96 000,00 доларів США.
Відповідач під час розгляду справи подав клопотання, в якому зазначив про визнання позовних вимог. 
Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд визнає Контракту поставки №026-М-240617/1 від 17.06.2024 належною підставою, у розумінні норм ст. 11 ЦК України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.
При цьому, судом ураховано, що під час розгляду справи судом не встановлено обставин, що свідчать про неукладеність вказаного правочину або визнання вказаного договору недійсним. 
Укладений між сторонами Контракт є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.
Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно із ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Судом установлено факт передачі позивачем відповідачу товару на суму 96000,00 доларів США, що підтверджується зазначеними вище документами та не заперечується відповідачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Таким чином, на підставі укладеного між сторонами договору у позивача виник обов`язок здійснити поставку товару, а у відповідача прийняти такий товар у обсязі, погодженому сторонами та оплатити його вартість у визначений договором строк.
Серед іншого, у справі відсутні докази звернення відповідача до позивача з претензіями або вимогами щодо невиконання умов договору в частині поставки обумовленого договором товару, або не надання первинних бухгалтерських документів щодо здійснених господарських операцій між сторонами. 
Відтак, здійснивши оцінку зібраних у справі доказів на предмет їх вірогідності та належності, суд приходить до висновку, що відповідачем було отримано товар від позивача, проте в порушення умов Контракту поставки №026-М-240617/1 від 17.06.2024 вартість його не сплачена, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 96 000,00 доларів США. 
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Отже, виходячи з умов п. 5.1. Контракту та п. 3 Специфікації №3 від 30.09.2024, а також наявних у справі доказів, строк оплати отриманого відповідачем товару на день розгляду справи є таким, що настав.
Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).
Відповідачем під час розгляду справи належних і допустимих доказів на спростування обставини, зазначених позивачем, не надано, як і не надано доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання з оплати поставленого товару.
Таким чином, ураховуючи те, що відповідно до умов договору строк оплати отриманого товару настав, а доказів сплати заборгованості станом на день розгляду справи відповідачем не надано, позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню в розмірі 96 000,00 доларів США.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 123, 126, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Maans Kz" (110000, Республіка Казахстан, Костанайська область, м. Костанай, просп. Нурсултан Назарбаєв, буд. 170; код 240340027) на користь Приватного підприємства "Виробничо-конструкторське об`єднання "Маанс" (35705, Рівненська область, м. Здолбунів, вул. Грушевського, буд. 28; код ЄДРПОУ 36921697) заборгованості в розмірі 96000,00 доларів США та витрати по сплаті судового збору в розмірі 59 900,00 грн.
3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано: 26.08.2026.

Суддя А.І. Привалов