ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України 

07.09.2026 Справа № 905/1010/25 

Господарський суд Донецької області у складі судді Устимової А.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження
без повідомлення (виклику) сторін справу
за позовом: Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (ідентифікаційний код 03337119) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційна фірма «Грам» (ідентифікаційний код 13479257) про стягнення 354730,61грн, що складається з заборгованості за теплову енергію у розмірі 353167,96грн, заборгованості за абонентське обслуговування у сумі 1562,65 грн 

В С Т А Н О В И В:
Стислий зміст і підстави позовних вимог
25.09.2025 шляхом застосування підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» (далі - ОКП «Донецьктеплокомуненерго») звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційна фірма «Грам» (далі - ТОВ «Інноваційна фірма «Грам») про стягнення 354730,61грн, що складається з заборгованості за теплову енергію у розмірі 353167,96грн, заборгованості за абонентське обслуговування у сумі 1562,65грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за типовим індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії від 03.11.2021, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість за теплову енергію у розмірі 353167,96 грн за період з жовтня 2021 по березень 2025, заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01.10.2020 по 01.07.2025 у сумі 1562,65 грн. Відповідні суми позивач просить стягнути у судовому порядку та відшкодувати витрати з оплати судового збору у розмірі 4256,77 грн за рахунок відповідача.

Процедура провадження у справі у господарському суді
Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2025 для розгляду даної справи визначена суддя Устимова А.М.
Ухвалою від 30.09.2025 Господарський суд Донецької області позовну заяву залишив без руху, встановив ОКП «Донецьктеплокомуненерго» протягом десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви - надати рахунки та акти-приймання-передачі за теплопостачання за квітень, травень, червень 2025.
Ухвалою від 06.10.2025 суд прийняв позовну заяву та відкрив провадження у справі №905/1010/25, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідно до частини 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Згідно положень ст. 242 ГПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Позивач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі в електронному кабінеті 06.10.2025, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, що сформована у програмі «Діловодство спеціалізованого суду».
За довідкою з підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи станом на 25.09.2025 у ТОВ «Інноваційна фірма «Грам» відсутній зареєстрований електронний кабінет.
За даними, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (відповідь №1819464 від 25.09.2025) зареєстрована адреса місцезнаходження відповідача: 84122, Донецька обл., Краматорський район, м. Слов`янськ, вул. Банківська, буд.54.
Ухвала суду від 06.10.2025 направлялась органами поштового зв`язку на вказану адресу відповідача, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду без вручення адресату.
Згідно п.5 ч.6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Верховний Суд звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19 та від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
На офіційну адресу електронної пошти відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1, що зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, судом направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно довідки про доставку електронного листа, що сформована у програмі «Діловодство спеціалізованого суду» ухвала отримана 06.10.2026.
Суд також мав намір повідомити відповідача телефонограмою від 07.10.2025 за відомим номером телефону, однак зв`язок встановлено не було.
З огляду на зазначене, суд вважає, що здійснено всі можливі дії задля повідомлення відповідача про факт відкриття провадження у справі.
За змістом ч. 1 ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Частиною 2 ст. 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) від сторін до суду не надходило.
Щодо строку розгляду справи суд зазначає таке.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема Іззетов проти України, Пискал проти України, Майстер проти України, Субот проти України, Крюков проти України, Крат проти України, Сокор проти України, Кобченко проти України, Шульга проти України, Лагун проти України, Буряк проти України, ТОВ «ФПК ГРОСС» проти України, Гержик проти України суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк воєнного стану неодноразово продовжувався. Востаннє Указом Президента України № 596/2026 від 13.07.2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 4928-IX від 14.07.2026 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 2 серпня 2026 року строком на 90 діб.
Таким чином, на час винесення даного рішення в Україні продовжено строк дії воєнного стану.
Приймаючи до уваги введення в Україні воєнного стану, наслідком чого стала дистанційна робота суду у віддаленому режимі, суд розглядає спір в межах розумних строків в контексті положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поза межами строків, що визначені процесуальним законом.
Згідно з ч.1,8 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція учасників процесу
Позивач стверджує, що договірні правовідносини з ТОВ «Інноваційна фірма «Грам», як власником нежитлового приміщення, що розташоване у багатоквартирному житловому будинку, розташованому за адресою: вул. Банківська, буд.54, м. Слов`янськ, Донецької області, виникли на підставі публічного договору приєднання. На виконання умов договору теплопостачальною організацією протягом опалювального періоду 2021-2025 років в повному обсязі здійснювалась передача теплової енергії до приміщення відповідача, обсяг спожитої теплової енергії визначався на підставі даних будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії. Однак, ТОВ «Інноваційна фірма «Грам» свої договірні зобов`язання з оплати не виконало, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість за спожиту теплову енергії в сумі 353167,96грн за період з жовтня 2021 по березень 2025. 
Одночасно у відповідності до приписів ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» також підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхні приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачем та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, а у випадках, визначених цим Законом, також і витрати на обслуговування приладів-розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку. Плата за абонентське обслуговування входить до плати виконавцю комунальної послуги за договором, її граничний розмір встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальним договором.
Підставність заявлених вимог позивач нормативно обґрунтовує посиланням на ст. ст. 5, 11, 16, 382, 509, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), приписи Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» тощо.
У письмових поясненнях від 02.10.2026 позивач акцентував, що відповідно до розпорядження начальника Слов`янської міської військової адміністрації від 25.03.2025 №393 «Про закінчення опалювального періоду 2024- 2025 років в Слов`янській міській територіальній громаді» (п.1.1) опалювальний період для виробничої одиниці ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Слов`янськтепломережа» завершився 27.03.2025 о 24:00. Період, зазначений у позові - з 01.10.2021 по 01.07.2025, визначено з урахуванням фактичної заборгованості відповідача за теплопостачання станом на 01.07.2025, яка на момент подання позову існує і підлягає стягненню. 
У додаткових письмових поясненнях від 10.04.2026 позивач зазначає, що у багатоквартирному будинку встановлено два вузли комерційного обліку теплової енергії типу, тому обсяг спожитої теплової енергії у спірному періоді визначався як сума показників останніх. У період жовтень-грудень 2021 року лічильник 1 відповідно до акту від 20.12.2021 був демонтований для проведення ремонту, у зв`язку з чим визначення обсягів спожитої теплової енергії за ним здійснювалося розрахунковим шляхом за нормою споживання відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору, тоді як за лічильником 2 у зазначений період облік здійснювався за його фактичними показниками. Відновлення роботи лічильника 1 відбулося у січні 2022 року, що підтверджується актом про пломбування від 05.01.2022, після чого визначення обсягів спожитої теплової енергії здійснювалося за сумарними показниками. На підтвердження позивачем надані акти зняття показань вузлів комерційного обліку теплової енергії за адресою: Донецька обл., Краматорський р-н, м. Слов`янськ, вул. Банківська, буд.54 за період жовтень 2021 по березень 2025, що підтверджують фактичні обсяги спожитої теплової енергії. У лютому 2022 року, у зв`язку з введенням воєнного стану на території України та проведенням активних бойових дій на території Донецької області, доступ до лічильника 1 та лічильника 2 був відсутній, у зв`язку з чим визначення обсягів спожитої теплової енергії у зазначений період здійснювалося розрахунковим шляхом відповідно до вимог Методики №315 та Правил №830. Зазначений спосіб визначення обсягів споживання застосовано у зв`язку з об`єктивною неможливістю зняття фактичних показань вузлів комерційного обліку та не вплинув на правильність визначення розміру нарахувань. Нежитлове приміщення Відповідача не обладнане вузлом розподільного обліку теплової енергії, у зв`язку з чим розподіл обсягу спожитої теплової енергії між споживачами будинку здійснювався пропорційно опалювальній площі приміщень відповідно до вимог чинного законодавства.
Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 06.10.2025 відповідачу встановлений строк на подання відзиву на позовну заяву п`ятнадцять днів з дня вручення вказаної ухвали. Останній попереджений судом, що у разі відсутності відзиву на позов у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішить справу за наявними матеріалами.
Згідно ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідач під час розгляду справи відзиву суду не надав, ніяким іншим способом своєї правової позиції за заявленим позовом не висловив.
Враховуючи вжиття судом всіх можливих заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи та достатність часу, наданого учасникам справи для висловлення своєї правової позиції по суті спору та подання доказів на підтвердження власних аргументів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що є підстави для розгляду справи по суті за наявними матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом
Згідно із Статутом ОКП «Донецьктеплокомуненерго», затвердженим розпорядженням голови облдержадміністрації №30 від 18.01.2001 (в редакції розпорядження голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 28.08.2020 №941/5-20), позивач є юридичною особою публічного права (п. 2.1 Статуту); метою діяльності підприємства є, зокрема, виробництво теплової енергії, транспортування її магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії у вигляді пари та гарячої води споживачам у порядку, встановленому законодавством (п.4.1 Статуту).
Управління Підприємством на період дії Закону України "Про військово-цивільні адміністрації" здійснює облдержадміністрація, обласна військово-цивільна адміністрація. Підприємство є юридичною особою та являється самостійним господарським суб`єктом, може від свого імені набувати майнових та особистих немайнових прав, нести обов`язки, бути позивачем та відповідачем в судових органах, укладати угоди (п.п. 1.2, 2.1 Статуту).
До складу підприємства у вигляді відокремлених підрозділів входить 16 теплопостачальних відокремлених підрозділів-виробничих одиниць, що не мають статусу юридичної особи та діють згідно з Положенням, затвердженим обласним комунальним підприємством "Донецьктеплокомуненерго", зокрема, виробнича одиниця обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" "Слов`янськтепломережа", а також структурний підрозділ обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" "Єдиний розрахунковий центр", "Центр продажу послуг та клієнтського обслуговування" (п.3.1 Статуту).
ТОВ "Інноваційна фірма "Грам" є власником нежитлового вбудованого приміщення офісу загальною площею 257,9 кв. м за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Юних Комунарів, буд. 54 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно б/н від 18.04.2007, яке видане Слов`янською міською радою.
Право власності зареєстровано 18.04.2007, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 17146024, що міститься в матеріалах справи.
Рішенням Слов`янської міської ради №28-IXXXII від 11.09.2015 перейменовано вул. Юних Комунарів у м.Слов`янську на вул.Банківську. 
Вказане нежитлове приміщення, що належить відповідачу, розташоване у багатоквартирному житловому будинку за означеною адресою, про що свідчить журнал підрахунку площі житлового будинку з нежитловими (вбудованими) приміщеннями.
Згідно акту від 01.09.2014 підтверджено, що опалювальна площа приміщення складає 226,3 кв.м.
Договірні відносини між ОКП «Донецьктеплокомуненерго», як Виконавцем, та ТОВ "Інноваційна фірма "Грам", як Споживачем, врегульовані індивідуальним договором, який в силу законодавства є публічним договором приєднання, згідно п.1 якого цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі послуга) індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.
Індивідуальний договір згідно з пунктом 2 договору набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті виконавця www.kpdtke.com.ua.
Розміщення тексту договору на офіційному сайті Виконавця здійснено 04.10.2021.
Інформація про те, що з 03.11.2021 вважаються укладеними типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання (які розміщені на сайті 04.10.2021) опублікована на офіційному сайті Виконавця 11.11.2021.
Як встановлено у пункті 4 договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуг.
У позовній заяві з цього приводу вказано, що факт приєднання відповідача до публічного договору підтверджується його поведінкою. Зокрема, прийняттям наданої послуги, використанням теплової енергії, відсутністю заяв про незгоду або про обрання іншої моделі, а також оплатою (або спробами сплати) за отримані послуги, отриманням рахунків та актів без їх оскарження або повернення.
Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з:
- обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо;
- частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку;
-та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення (п.5 договору).
При цьому, у пункті 8 договору визначено, що виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості згідно з вимогами пунктів 5 і 6 цього договору до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішнього будинкових систем багатоквартирного будинку (індивідуального (садибного) будинку).
Порядок визначення обсягу спожитої у будинку послуги визначається за правилами пункту 11 договору, а саме, як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі Методика розподілу). Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг спожитої послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).
У пункті 12 договору визначено, що у разі коли будинок на дату укладення цього договору не обладнаний вузлом (вузлами) комерційного обліку теплової енергії, до встановлення такого вузла (вузлів) обліку обсяг споживання послуги у будинку визначається відповідно до Методики розподілу.
Згідно з п.22 договору розподіл обсягу теплової енергії, спожитої в будинку, згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» здійснює виконавець.
В пункті 30 договору зазначено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:
- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;
- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця www.kpdtke.com.ua.
У пункті 31 договору в визначено, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця www.kpdtke.com.ua. У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послугу виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу.
Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором (підпункт 3 пункту 41 договору).
Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно (п.32 договору).
Згідно з пунктом 33 договору виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі, за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.
Відповідно до пункту 34 договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Згідно з пунктом 47 договору оформлення претензій споживача щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості здійснюється в порядку, визначеному статтею 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Як визначено п. 51 цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності.
Пунктом 52 договору передбачено, якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.
Відповідно до пункту 55 договору припинення дії цього договору не звільняє сторони від обов`язку виконання зобов`язань, які на дату такого припинення залишилися невиконаними.
Матеріали справи не містять доказів припинення дії вказаного договору, отже, суд дійшов висновку, що термін дії договору продовжувався кожен наступний період, тому зобов`язання сторін за ним були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.
Рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради №1267 від 07.10.2020 «Про початок опалювального періоду 2020/2021 років» встановлено почати опалювальний період з 16.10.2020 у разі середньодобової температури зовнішнього повітря + 8 °С протягом трьох днів.
Відповідно до акту від 03.11.2020 проведено підключення житлового будинку до центральної системи опалення за адресою: м.Слов`янськ, вул.Банківська, буд. 54. Початок опалювального сезону: 2020/2021. Акт підписано та скріплено печатками з боку позивача та представника житлової організації.
Згідно рішення виконавчого комітету Слов`янської міської ради №335 від 02.04.2021 «Про закінчення опалювального періоду 2020-2021 років» встановлено закінчити опалювальний період з 10 квітня 2021 року.
Згідно розпорядження Керівника Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації від 05.10.2021 «Про початок опалювального періоду 2021-2022рр» встановлено почати опалювальний період 2021/2022 років з 16.10.2021 за умови, що середньодобова температура повітря протягом трьох діб не перевищує 8 °С.
Відповідно до акту б/н від 25.10.2021 проведено підключення житлового будинку до центральної системи опалення за адресою: м.Слов`янськ, вул.Банківська, буд. 54. Початок опалювального сезону: 2021/2022рр. Акт підписано та скріплено печатками з боку позивача та представника житлової організації.
Згідно розпорядження Керівника Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації від 30.03.2022 №412 «Про закінчення опалювального періоду 2021-2022 років» встановлено закінчити опалювальний період з 1 квітня 2022року.
Згідно розпорядження Керівника Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації № 184 від 19.10.2022 «Про початок опалювального періоду 2022-2023 років» встановлено почати опалювальний період 2022-2023 років з 01 листопада 2022 року.
Відповідно до акту від 06.11.2022 проведено підключення житлового будинку до мережі (системи) теплопостачання за адресою: м.Слов`янськ, вул.Банківська, буд. 54. Початок опалювального сезону: 2022-2023р.р. Акт підписано та скріплено печатками з боку позивача та представника виконавця послуги з управління багатоквартирним будинком.
Згідно розпорядження Начальника Слов`янської міської військової адміністрації №218 від 10.03.2023 «Про закінчення опалювального періоду 2022-2023 років в Слов`янській міській територіальній громаді» встановлено закінчити опалювальний період з 01 квітня 2023 року.
Згідно розпорядження Начальника Слов`янської міської військової адміністрації №1845 від 19.10.2023 «Про початок опалювального періоду 2023-2024 років в Слов`янській міській територіальній громаді» встановлено почати опалювальний період 2023-2024 років з 01 листопада 2023 року.
Відповідно до акту від 01.11.2023 проведено підключення житлового будинку/будівлі до мережі (системи) централізованого опалення (теплопостачання) за адресою: м.Слов`янськ, вул.Банківська, буд. 54. Акт підписано та скріплено печатками з боку позивача та представника виконавця послуги з управління багатоквартирним будинком.
Згідно розпорядження начальника Слов`янської міської військової адміністрації №580 від 21.03.2024 «Про закінчення опалювального періоду 2023-2024 років» встановлено закінчити опалювальний період 2023-2024 років з 31.03.2024.
Згідно розпорядження начальника Слов`янської міської військової адміністрації №1596 від 02.09.2024 «Про початок опалювального періоду 2024-2025 років в Слов`янській міській територіальній громаді» встановлено почати опалювальний період 2024-2025 років з 01 листопада 2024 року.
Відповідно до акту від 01.11.2024 проведено підключення житлового будинку/будівлі до мережі (системи) централізованого опалення (теплопостачання) за адресою: м.Слов`янськ, вул.Банківська, буд. 54. Акт підписано та скріплено печатками з боку позивача та представника виконавця послуги з управління багатоквартирним будинком.
Згідно розпорядження начальника Слов`янської міської військової адміністрації №393 від 25.03.2025 «Про закінчення опалювального періоду 2024-2025 років» встановлено закінчити опалювальний період 2024-2025 років з 27.03.2025.
У будинку за адресою м.Слов`янськ, вул.Банківська, буд. 54 встановлено два вузли комерційного обліку теплової енергії типу Ultraheat Т550/UH50: 
-вузол обліку заводський номер №65907071 (лічильник 1) введений в експлуатацію відповідно до акту прийняття від 09.12.2009, придатність до застосування підтверджується свідоцтвом про повірку від 30.12.2021 встановлено у 2 під`їзді;
- вузол обліку заводський номер №65907069 введений в експлуатацію відповідно до акту прийняття від 27.11.2009, згідно з актом від 20.09.2018 замінений на вузол обліку Ultraheat UH50 заводський номер №69684801 (лічильник 2), придатність до застосування підтверджується свідоцтвом про повірку від 17.07.2024 встановлено у 1 під`їзді.
Сукупні обсяги споживання теплової енергії у відповідному будинку помісячно у спірний період зафіксовані у актах зняття показників вузлів комерційного обліку теплової енергії, які надані до матеріалів справи. При цьому, враховуючи, що у період жовтень-грудень 2021 року лічильник 1 був демонтований для проведення ремонту (акт від 20.12.2021), визначення обсягів спожитої теплової енергії за ним здійснювалося розрахунковим шляхом за нормою споживання враховуючи умови Розпорядження керівника Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації №201 від 13.10.2021 «Про встановлення норм споживання теплової енергії на послугу з постачання теплової енергії та на послугу з постачання гарячої води для споживачів обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» території Слов`янської міської територіальної громади на період з 01 жовтня 2021 року до 30 вересня 2022 року». Крім того, як зазначає позивач, у лютому 2022 року, у зв`язку з введенням воєнного стану на території України та проведенням активних бойових дій на території Донецької області, доступ до лічильників був відсутній, як наслідок у цей місяць визначення обсягів спожитої теплової енергії здійснювалося розрахунковим шляхом. 
Нежитлове приміщення, що належить відповідачу на праві власності, окремим вузлом розподільного обліку теплової енергії не обладнане, тому розподіл обсягу спожитої теплової енергії між споживачами будинку здійснювався пропорційно опалювальній площі приміщень.
Позивачем у період жовтень 2020 - березень 2025 здійснено постачання теплової енергії до нежитлового приміщення за адресою: Донецька обл., м.Слов`янськ, вул.Банківська, 54, що підтверджено актами приймання-передачі послуги з постачання теплової енергії: №1121_232 за листопад 2021 на суму 22439,87грн, з урахуванням перерахунку вартості послуги з теплопостачання за жовтень 2021 року у розмірі 2182,09 грн; №1221_232 за грудень 2021 на суму 25652,18грн; №122_232 за січень 2022 на суму 29866,12грн; №222_232 за лютий 2022 на суму 12513,53грн; №322_232 за березень 2022 на суму 16177,54грн; №1122_232 за листопад 2022 на суму 5436,23грн; №1222_232 за грудень 2022 на суму 21365,60грн; №123_232 за січень 2023 на суму 28379,22грн; №223_232 за лютий 2023 на суму 22705,48грн; №323_232 за березень 2023 на суму 13695,36грн; №1123_232 за листопад 2023 на суму 14127,18грн; №123_232 за грудень 2023 на суму 19564,94грн; №124_232 за січень 2024 на суму 22148,44грн; №224_232 за лютий 2024 на суму 17672,16грн; №324_232 за березень 2024 на суму 14859,43грн; №1124_232 за листопад 2024 на суму 13993,09грн; №1224_232 за грудень 2024 на суму 19056,98грн; №125_232 за січень 2025 на суму 20148,08грн; №225_232 за лютий 2025 на суму 24066,01грн; №325_232 за березень 2025 на суму 13300,52грн.
Акти приймання-передачі послуг з постачання теплової енергії підписані представником теплопостачальної організації та скріплені відтиском печатки останнього. Споживачем акти не підписані.
На підставі перелічених судом вище актів позивач виставив відповідні рахунки, які містять аналогічну інформацію щодо обсягів споживання та вартості послуг. Сукупно у спірний період послуги надані на суму 377167,96грн.
Акти та рахунки направлені відповідачу на його адресу реєстрації 28.07.2025, на підтвердження чого до позовної заяви додані накладна АТ «Укрпошта» №5220400088860 від 28.07.2025, фіскальний чек та опис вкладення у вказаний цінний лист.
Мотивованої відмови від підписання актів, заперечень стосовно обсягу поставленої теплової енергії, здійснених нарахувань матеріали справи не містять. 
Згідно розрахунку явлених позовних вимог у період з листопада 2021 по лютий 2022 відповідачем сукупно сплачено 24000,00грн. Інші докази оплати заборгованості відсутні, сума заборгованості складає 353167,96грн.
Також позивач стверджує, що у період з 01.10.2020 по 01.07.2025 надавав послуги з абонентського обслуговування багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька обл., м.Слов`янськ, вул.Банківська, буд. 54 , на підтвердження чого надано акти приймання-передачі № A_l 120A_232 за листопад 2020 на суму 52,84грн, №A _1220 A _232 на суму 26,42грн, № А_121А_232 на суму 26,42 за січень 2021, №А_221А_232 на суму 26,42 грн за листопад 2021, №А_321А_232 на суму 26,42грн за березень 2021, №А_421А_232 на суму 26,42грн за квітень 2022, №А_521А_232 на суму 26,42грн за травень 2021, №А_621А_232 на суму 26,42грн за червень 2021, №А721_А_232 на суму 26,42грн за липень 2021, №А821А_232 за січень 2021 на суму 26,42грн за серпень 2021, №А921_А_232 на суму 26,42грн за вересень 2021, №А_1021А_232 на суму 33,74грн за жовтень 2021, №А_1121А_232 на суму 23,04грн за листопад 2021, №А_1221А_232 на суму 23,04грн за грудень 2021, №А_122А_232 на суму 33,74грн за січень 2022, №А_222А_232 на суму 33,74грн за лютий 2022, №А_322А_232 на суму 33,74грн за березень 2022, №А_422А_232 на суму 33,74грн за квітень 2022, №А_522А_232 на суму 33,74грн за травень 2022, №А_622А_232 на суму 33,74 грн за червень 2022, №А_722А_232 на суму 33,74грн за липень 2022, №А_822А_232 на суму 33,74грн за серпень 2022, №А_922А_232 на суму 33,74грн, №А_1022А_232 на суму 29,15грн за жовтень 2022, №А_1122А_232 на суму 0,00грн за листопад 2022, №А1222А_232 на суму 29,15грн за грудень 2022, №А_123А_232 на суму 29,15грн за січень 2023, №А223А_232 на суму 0,00грн за лютий 2022, №А_323А_232 на суму 29,15грн за березень 2023, №А423А_232 на суму 29,15грн за квітень 2023, №А_523А_232 на суму 29,15грн за травень 2023, №А_623А_232 на суму 29,15грн за червень 2023, №А723А__232 на суму 29,15грн за липень 2023, №А_823А_232 на суму 29,15грн за серпень 2023, №А_923А_232 на суму 29,15грн за вересень 2023, №А1023А_232 на суму 38,02грн за жовтень 2023, №А_1123А_232 на суму 38,02грн за листопад 2023, №А_1223А_232 на суму 0,00грн за грудень 2023, №А_124А_232 на суму 38,02гр
На підставі перелічених судом вище актів позивач виставив відповідні рахунки, які містять аналогічну інформацію щодо вартості послуг. 
Інформація щодо встановлених ОКП «Донецьктеплокомуненерго» тарифів плати за абонентське обслуговування та відповідна калькуляція з розрахунку розміщені на офіційному сайті підприємства, який зазначений у вказаному договорі (https://kpdtke.com.ua/2021/04/01/abonentske-obslugovuvannya/).
Розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для послуг з постачання теплової енергії, що надаються позивачем споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами відповідно до наказів ОКП «Донецьктеплокомуненерго» №443 від 30.09.2021, №215 від 14.09.2022, №243 від 04.09.2023, №211 від 05.09.2024 становить: з 01.10.2020 - 26,42 грн з ПДВ; з 01.10.2021 - 33,74 грн (будинки, обладнані вузлами обліку теплової енергії) та 23,04 грн. (будинки, необладнані вузлами обліку теплової енергії) з ПДВ; з 01.10.2022 - 29,15 грн (будинки, обладнані вузлами обліку теплової енергії) та 21,36 грн (будинки, необладнані вузлами обліку теплової енергії) з ПДВ; з 01.10.2023 - 38,02 грн (будинки, обладнані вузлами обліку теплової енергії) та 28,07 грн (будинки, необладнані вузлами обліку теплової енергії) з ПДВ; з 01.10.2024 - 42,89 грн. (будинки, обладнані вузлами обліку теплової енергії) та 29,78 грн (будинки, необладнані вузлами обліку теплової енергії) з ПДВ.
Акти та рахунки направлені на адресу реєстрації ТОВ "Інноваційна фірма "Грам" 28.07.2025 АТ «Укрпошта» (квитанція про відправлення №5220400088860).
Акти приймання-передачі послуг підписані представником теплопостачальної організації та скріплені відтиском печатки останнього. Споживачем акти не підписані.
Мотивованої відмови від підписання актів матеріали справи не містять. Докази оплати заборгованості відсутні.
В матеріалах справи наявні претензії №535 від 29.08.2024, №490 від 28.07.2025 щодо необхідності сплати заборгованості. Відповіді на претензії позивачем не отримано. 
Оскільки заборгованість не є сплаченою, це стало підставою для звернення до суду за захистом порушеного права шляхом її стягнення у судовому порядку.

Правова оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду
Перевіривши доводи, викладені у позовній заяві, поданих поясненнях, дослідивши надані в порядку статті 74 ГПК України письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку, господарський суд, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам у справі, дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Здійснюючи правосуддя, у відповідності до положень статті 5 ГПК України господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб.
Приписами частини першої статті 15 та частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наявність інтересу означає, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав в інших осіб.
У розумінні наведених положень закону, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи законний інтерес. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною.
При цьому, господарський суд зазначає, що захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.
Законодавець у частині першій статті 4 ГПК України встановив, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків у відповідності до частини другої статті 11 ЦК України є, зокрема, договори та інші правочини.
Положеннями статей 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (статті 627 ЦК України).
Виходячи з встановлених фактичних обставин, надавши правову кваліфікацію спірним правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, суд визнає, що предметом позову є матеріально-правова вимога про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії на підставі договорів та заборгованості за абонентське обслуговування.
Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Частиною 2 ст. 714 ЦК України передбачено, що до договору постачання іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії, та індивідуальним і колективним споживачем, який отримує таку послугу, також регулюються нормами Законів України «Про теплопостачання» № 2633-IV від 02.06.2005 року (далі Закон № 2633-IV), «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017, Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, та умовами договору.
Основні терміни у статті першій Закону України «Про теплопостачання»(далі Закон № 2633-IV) вживаються в такому значенні: теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.
Внаслідок введення в дію з 01.05.2019 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", згідно ст. 14 якого встановлено, що співвласники багатоквартирного будинку самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг: укладення індивідуальних договорів кожним співвласником; укладення колективного договору через управителя або уповноважену особу; або укладення договору об`єднанням співвласників як колективним споживачем. У разі якщо протягом встановленого строку співвласники не визначилися з моделлю договірних відносин, індивідуальні договори вважаються укладеними автоматично з кожним співвласником за фактом отримання послуг, згідно з пунктом 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 (у редакції постанови КМУ №1022 від 08.09.2021). Згідно з цими Правилами, індивідуальний договір набуває чинності через 30 днів з моменту його публікації на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування або виконавця послуг, якщо співвласники не прийняли рішення про іншу модель договірних відносин. Фактом приєднання до такого договору є вчинення споживачем дій, які свідчать про його волю укласти договір, зокрема отримання послуги.
Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №2189-VIII передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність до моменту укладення договорів за новими правилами. У разі бездіяльності співвласників щодо визначення моделі договірних відносин, законодавець передбачив обов`язок виконавця ініціювати укладення індивідуальних договорів напряму з кожним співвласником.
Розміщення позивачем на своєму офіційному вебсайті тексту типового договору та форми заяви-приєднання відповідає вимогам законодавства і є офертою, яка підлягає акцептування споживачем.
Оскільки відповідач протягом 30 днів з моменту опублікування такої оферти не скористався правом вибору іншої моделі договірних відносин, суд вважає, що останній висловив мовчазну згоду на укладення індивідуального договору відповідно до ч.5 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
Відсутність волевиявлення співвласників не звільняє їх від обов`язку оплачувати отримані комунальні послуги за умовами публічного договору приєднання.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2021 у справі №908/3233/20, від 14.12.2023 у справі №908/2078/22 та від 09.04.2024 у справі №908/710/23.
Таким чином, суд дійшов висновку, що правовідносини між сторонами регулюються умовами публічного договору приєднання на надання послуг з постачання теплової енергії.
Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами (пункт 2 частини першої статті 5 цього Закону).
Пунктом 1 частини першої статті 20 цього Закону передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Тим самим, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
За змістом принципу диспозитивності господарського судочинства, визначеного у статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи закріплені Господарським процесуальним кодексом України принципи рівності, змагальності та обов`язковості встановлення судами обставин, що входять до предмета доказування, у відповідності до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 73 ГПК України).
Господарський суд акцентує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що кожна зі сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс (постанови від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі №904/2104/19, від 21.06.2023 у справі №916/3027/21).
Господарський суд зауважує, що у відповідності до положень статей 12, 247, 250, 252, 252 ГПК України розгляд справи № 905/1010/25 здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Суд досліджує докази, доводи і міркування сторін по суті справи надані у письмовому вигляді.
З матеріалів справи вбачається, що за період з жовтня 2021 по березень 2025 відповідач спожив теплову енергію на суму 353167,96грн, що підтверджується наданими суду доказами, зокрема, розпорядженнями щодо здійснення опалювального сезону в м. Слов`янськ, підписаними актами підключення до системи централізованого опалення за вказані опалювальні сезони, даними будинкових вузлів комерційного обліку теплової енергії, прийнятих на абонентський облік позивача, актами приймання-передачі послуг з постачання теплової енергії та рахунками за відповідні періоди.
Акти та рахунки на оплату наданих послуг містять детальну інформацію здійсненого нарахування за теплову енергію в спірний опалювальний період.
Щодо порядку розподілу будинкового обсягу теплової енергії (у т.ч. на загальнобудинкові потреби) між споживачами суд зазначає наступне.
З огляду на приписи п.3 ч.1 ст.2 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» нежитлове приміщення є ізольованим об`єктом у складі багатоквартирного будинку, не належить до житлового фонду та становить самостійний об`єкт нерухомості.
За змістом ст.12 зазначеного Закону до витрат на управління багатоквартирним будинком належать, зокрема, витрати на утримання й ремонти спільного майна, технічне переоснащення, оплата комунальних послуг, що споживаються щодо цього майна, винагорода управителю (за його залучення), а також інші витрати, визначені рішенням співвласників або законом. Такі витрати розподіляються між співвласниками пропорційно їхнім часткам (площам), якщо інший порядок не встановлено, а факт невикористання окремого приміщення чи відмова від користування спільним майном не звільняє власника від участі у вказаних витратах.
Порядок розподілу між споживачами обсягів комунальних послуг, спожитих у будівлі, визначено Методикою, затвердженою наказом Мінрегіону від 28.12.2018 №315,в якій починаючи з лютого 2022 року (наказ Мінрегіону від 28.12.2021 №358) застосовується узагальнений показник «загальнобудинкові потреби опалення», який обчислюється за п.8 розд. IV Методики в редакції 2022 року.
Багатоквартирний будинок у цілому є об`єктом теплопостачання: теплова енергія подається на будинок як єдину систему і поширюється через її елементи у всі приміщення як житлові, так і нежитлові незалежно від наявності в конкретному приміщенні окремих приладів опалення.
Звідси випливає обов`язок кожного власника брати участь у розподілі будинкового обсягу теплової енергії, у тому числі тієї, що витрачається на місця загального користування та допоміжні приміщення, і здійснювати оплату наданої послуги своєчасно та в повному обсязі.
Розподіл між споживачами здійснюється за показаннями вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів, а за їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) відповідно до Методики розподілу. Обсяг, визначений вузлом комерційного обліку (або розрахунковим/середнім способом у передбачених законом випадках), охоплює опалення житлових і нежитлових приміщень, місць загального користування, а також теплову енергію на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем (і гаряче водопостачання за наявності такого обліку) та підлягає подальшому розподілу за правилами Закону про комерційний облік.
Згідно з п.2 ч.2 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» будинковий вузол (вузли) комерційного обліку фіксує загальний обсяг теплової енергії, що охоплює опалення житлових і нежитлових приміщень, місць загального користування, а також теплову енергію, витрачену на забезпечення роботи внутрішньобудинкових систем (і, за наявності відповідного обліку, гарячого водопостачання). Визначений таким чином обсяг підлягає розподілу між споживачами за правилами Методики: частка, віднесена на опалення МЗК та допоміжних приміщень, розподіляється пропорційно площі (об`єму) кожного приміщення.
Відтак на відповідача покладається обов`язок сплачувати пропорційну частку теплової енергії, віднесеної на загальнобудинкові потреби, та частку, що припадає на опалення приміщень, визначених за Методикою, пропорційно площі його об`єкта.
Вартість поставленої теплової енергії позивач визначив з виходячи з встановлених тарифів на послуги з постачання теплової енергії, що постачається ОКП «Донецьктеплокомуненерго» згідно розпоряджень Голови Донецької обласної державної адміністрації, керівника Донецької обласної військово-цивільної адміністрації, начальника обласної військово-цивільної адміністрації від 27.10.2021 №1083/5-21, від 23.12.2021 №1309/5-21, №477/5-23 від 02.10.2023, №85/5-24 від 19.02.2024, №599/5-24 від 09.09.2024 ,№117/5-25 від 17.02.2025, №828/5-24 від 12.12.2024.
Відсутність мотивованої відмови відповідача від підписання актів, які йому направлені, зумовлює висновок суду про прийняття послуг. Суд приймає до уваги, що відповідачем не спростований факт споживання теплової енергії за спірний період в обсягах, які визначені позивачем, як і не надано доказів оскарження вказаних у актах та рахунках обсягів спожитої теплової енергії чи доказів звернення до позивача щодо отримання роз`яснень стосовно актів приймання-передачі послуг з постачання теплової енергії, рахунків та зазначених в них обсягів поставленої теплової енергії в спірний період. Заперечень щодо здійснених позивачем розрахунків вартості поставленої теплової енергії відповідачем також не надано.
За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності та взаємозв`язку суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами постачання теплової енергії у період з жовтня 2021 по березень 2025 для опалення нежитлового приміщення, розташованого за адресою: Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Банківська, буд.54.
Приписами статей 525, 526 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач зобов`язаний щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Пунктами 32, 34, 35, 36 Правил надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Рахунок на оплату спожитої послуги надається споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до статті 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Рахунки на оплату спожитої послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" та надаються споживачу (його представнику) у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором. Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором.
Відповідно до пункту 34 індивідуального договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Враховуючи положення чинного законодавства та умови договору, підтвердження надсилання органами поштового зв`язку актів та рахунків поштою, строк оплати за спожиту теплову енергію за спірний період є таким, що настав.
Суд акцентує, що строк оплати поставленої теплової енергії згідно умов договору не залежить від підписання відповідачем відповідних актів та рахунків, зобов`язання обумовлено виключно фактом споживання послуги.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Оскільки відповідачем не надані докази, які б спростовували наявність заборгованості перед позивачем, а саме, докази, які б свідчили про здійснення остаточного розрахунку за спожиту теплову енергію у період з жовтня 2021 по березень 2025, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення боргу в сумі 353167,96 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Що стосується вимоги про стягнення плати за абонентське обслуговування, то суд зазначає наступне.
Плата за абонентське обслуговування встановлена в Законі України № 2189-VІІ від 09.11.2017 «Про житлово-комунальні послуги» і відповідно до пункту 11 частини першої статті 1 цього Закону визначена як платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).
Перебачений нормою Закону перелік витрат, які можуть включатися до складу плати за абонентське обслуговування, виходить із особливостей діяльності виконавця комунальної послуги та специфіки обслуговування ним споживачів, наявності/відсутності вузлів комерційного обліку у будівлі, виконання робіт (послуг), пов`язаних з їх обслуговуванням тощо. Перелік витрат, що включаються до складу плати за абонентське обслуговування та їх обсяг, визначаються виконавцем комунальної послуги.
Витрати, що включаються до складу плати за абонентське обслуговування, є постійними витратами виконавця, які розраховуються на плановий період (12 місяців) у розрахунку на одного абонента та оформляються наказом по підприємству. Нарахування здійснюється щомісяця протягом року у фіксованому розмірі.
Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами», прийнятої на виконання вимог пункту 6 частини першої статті 4 Закону.
Цією постановою встановлюється граничний розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - граничний розмір плати за абонентське обслуговування), який визначається за такою формулою: РПгрн = Пмін ? СДсер ? Кд ? Кжкп ? К, де: РПгрн - граничний розмір плати за абонентське обслуговування, гривень на місяць на одного абонента; Пмін - законодавчо встановлений на відповідну дату розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, гривень; СДсер - середній кількісний склад домогосподарства, що становить 2,58 особи; Кд - коефіцієнт дохідності домогосподарства для розрахунку плати за абонентське обслуговування, що становить два прожиткових мінімуми на одну особу в розрахунку на місяць; Кжкп - коефіцієнт середнього по Україні розміру витрат домогосподарств на оплату житлово-комунальних послуг, що становить 0,15; К - коефіцієнт відшкодування домогосподарством витрат, здійснених виконавцем комунальних послуг під час їх надання за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг та віднесених до плати за абонентське обслуговування
Плата за абонентське обслуговування (з урахуванням податку на додану вартість), визначена відповідно до планованих витрат виконавця (витрат, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, із здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води), не повинна перевищувати граничного розміру плати за абонентське обслуговування, визначеного відповідно до цієї постанови (пункт 2 Постанови).
Плата за абонентське обслуговування визначається виконавцем відповідної комунальної послуги (затверджується внутрішнім наказом підприємства) за планованими витратами на абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента (на місяць) і в рахунку на оплату послуг значиться окремим платежем або складається окремий рахунок, який направляється у встановленому порядку споживачу послуги.
Як визначено в пункті 30 публічного договору споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається, у тому числі й з плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця www.kpdtke.com.ua.
Відповідно до пункту 32 договору, плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця.
Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором (пункт 41 договору).
Позивачем у відповідності до наведених вище приписів щомісяця у період з 01.10.2020 по 01.07.2025 здійснювались нарахування плати за абонентське обслуговування у фіксованому розмірі. Згідно наявних в матеріалах справи актів та рахунків, відповідачу за абонентське обслуговування нараховано плату, яка з урахуванням проведеного перерахунку, становить 1562,65 грн, докази оплати вказаної суми відповідачем не надані.
Дослідивши встановлені обставини у справі, враховуючи положення наведених правових норм, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості щодо плати за абонентське обслуговування з 01.10.2020 по 01.07.2025 підтверджена належними і допустимими доказами.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи характер і специфіку спірних правовідносин, наведені положення цивільного і господарського законодавства та визначені процесуальним законом стандарти доказування, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав про задоволення позову в повному обсязі.

Розподіл судових витрат
Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір, відповідно статті 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За приписами ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
З врахуванням викладеного, оскільки ОКП «Донецьктеплокомуненерго» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до ТОВ "Інноваційна фірма "Грам" через підсистему "Електронний суд", то за розгляд позовної заяви належить до сплати судовий збір у розмірі 4256,77грн (5320,96 грн х коефіцієнт 0,8).
Таким чином, витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 4256,77грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Обласного Комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційна фірма «Грам» про стягнення 354730,61грн, що складається з заборгованості за теплову енергію у розмірі 353167,96 грн, заборгованості за абонентське обслуговування у сумі 1562,65 грн задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційна фірма «Грам» (адреса місцезнаходження: 84122, Донецька обл., Краматорський р-н, м. Слов`янськ, вул. Банківська, буд.54 на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (84207, Донецька область, м. Дружківка, вулиця Космонавтів, б.39, ідентифікаційний код 03337119) заборгованість за теплову енергію у розмірі 353167,96 грн, заборгованість за абонентське обслуговування у сумі 1562,65 грн, судовий збір в сумі 4256,77грн.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду підписано 07.09.2026.
Рішення господарського суду може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Устимова