22.07.2026 Справа № 756/4075/25

Ун. №756/4075/25
Пр. №2/756/930/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

22 липня 2026 року      Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -       Шевчука А.В.,
секретаря -        Калюжної А.Г.

за участі: представника позивача - ОСОБА_2. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс», треті особи: приватний виконавець виконавчого органу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню та повернення стягненого виконавцем,

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства із позовом, після уточнення вимог та складу учасників процесу до ТОВ «Смартфінанс», треті особи: приватний виконавець виконавчого органу м. Києва Павелків Т.Л., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню та повернення стягненого виконавцем.
В обґрунтування позову вказував, що 20.02.2025 року виявив блокування рахунку своєї зарплатної банківської картки з якого було списано 14 408 грн. 45 коп. За отриманою інформацією підставою для списання коштів став виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. від 28.07.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард», що є правонаступником ПАТ «Банк Русский Стандарт», від якого було здійснено відступлення права грошової вимоги до ТОВ «Смартфінанс» заборгованості за кредитним договором №100013078 від 19.09.2012 року у розмірі 11 089 грн. 50 коп. та оплати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1100 грн., що разом склало 12 189 грн. 50 коп.
ОСОБА_1 вказує, що виконавчий напис не відповідає вимогам чинного законодавства, не перевірено безспірності вимоги та наявності заборгованості, а тому є усі підстави для задоволення позовних вимог.
У судовому засіданні представник позивача, позов підтримав з підстав зазначених у позовній заяві та просив суд задовольнити позовні вимоги.
Приватний виконавець виконавчого органу м. Києва Павелків Т.Л. надіслала до суду відзив на позовну заяву у якому заперечила проти вимог позову до виконавця вказуючи про те, що на виконання виконавчого напису від 28.07.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Смартфінанс» заборгованості за кредитним договором №100013078 від 19.09.2012 року у розмірі 11 089 грн. 50 коп. у межах наданих повноважень та вимог закону 28.08.2021 року було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, а 28.08.2021 року про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору. 26.02.2025 року приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, припинено чинність арешту коштів боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.
Приватний виконавець вказувала, що у постанові про накладення арешту на кошти боржника зазначено: «крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику». Законодавством визначено обов`язок Банку повернути постанову, якщо рахунок має спеціальний режим використання. При цьому, АТ «ОщадБанк» прийняв постанову про арешт коштів боржника у ВП НОМЕР_2, що є свідченням того, що вказаний рахунок не відноситься до рахунків із спеціальним режимом використання або інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом, а отже постанова про арешт коштів боржника приватним виконавцем винесена правомірно, більше того ОСОБА_1 не звертався до приватного виконавця із заявами про зняття арешту та не надавав документів на підтвердження заборони стягнення. Крім того, вказувала, що питання стягнення приватним виконавцем суми винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження має вирішуватись не в порядку стягнення безпідставно набутих коштів і не в порядку цивільного судочинства. 
Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не подавав.
За таких обставин, з огляду на позицію представника позивача та приватного виконавця виконавчого органу м. Києва Павелків Т.Л., суд вважає можливим розгляд справи за відсутності осіб, які належним чином повідомлені про судовий розгляд, однак не з`явилися до суду.
Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши відзив на позовну заяву, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлено наступне.
28.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинено виконавчий напис зареєстрований у реєстрі за №19771 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард», що є правонаступником ПАТ «Банк Русский Стандарт», від якого було здійснено відступлення права грошової вимоги до ТОВ «Смартфінанс» заборгованості за кредитним договором №100013078 від 19.09.2012 року у розмірі 11 089 грн. 50 коп., в тому числі заборгованості за сумою кредиту у розмірі 7651,76 грн., заборгованості за процентами 3087,74 грн., плати за пропуск мінімальних платежів у розмірі 350 грн. та оплати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1100 грн., що разом склало 12 189 грн. 50 коп.
Вказаний виконавчий напис подано на виконання приватного виконавця виконавчого органу м. Києва Павелків Т.Л., яким 28.08.2021 року, керуючись ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2.
28.08.2021 року, керуючись вимогами ст. 3, ч. 3 ст. 40, ст. 45 Закону України
«Про виконавче провадження», приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з
боржника основної винагороди.
28.08.2021 року, керуючись ст. 18, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів.
26.02.2025 року, керуючись вимогами п.9 частини першої ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, якою виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого напису №19771 від 28.07.2021 року, виданого приватним нотаріусом Бригідою В.О., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Смартфінанс» заборгованості в розмірі 12 189,5 грн., закінчено, припинено чинність арешту коштів боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.
За правилами ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша ст. 39 Закону «Про нотаріат»).
Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів.
Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п. 3.4 Порядку).
Право вимоги у кредитора виникає з моменту порушення боржником умов договору, а саме з моменту виникнення заборгованості.
Як вбачається з виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться з 21.08.2018 року по 01.06.2021 року із зазначенням того, що боржником допущено прострочення, однак у виконавчому написі не вказано коли настав строк платежу по кредитному договору і коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 8 Закону України «Про нотаріат»). 
Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання йому стягувачем повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. 
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на підтвердження тих обставин, про які вказує у позовній заяві, а відповідач на спростування вказаних обставин і, на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позову.
При цьому, у судовому засіданні не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що під час вчинення оспорюваного виконавчого напису дотримано вимог передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій та з`ясовано безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису порушено порядок його вчинення, а тому позов в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню.
Вирішуючи позовні вимоги в частині повернення незаконно стягнутих коштів за виконавчим провадженням відкритим приватним виконавцем виконавчого органу м. Києва Павелків Т.Л. суд виходить з наступного.
Згідно Постанови Верховного Суду від 12.11.2020 року у справі № 200/3452/17 - справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.
Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса і виконавця, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом.
Відповідно до ч. 1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
В даному випадку, правовою підставою набуття ТОВ «Смартфінанс» коштів утриманих з карткового рахунку позивача став спірний виконавчий напис нотаріуса, який виконанню не підлягає. Тому, правова підстава для отримання ТОВ «Смартфінанс» грошових коштів відпала.
У відповідності до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Приймаючи рішення в частині повернення незаконно стягнутих коштів суд звертає увагу на те, що позивач після заміни складу учасників не ініціює вимоги до ТОВ «Смартфінанс» із посиланням на безпідставність набуття грошових коштів і не розмежовує вказану суму, а адресує її у повному обсязі приватному виконавцю виконавчого органу м. Києва Павелків Т.Л. із обґрунтуванням неправомірності дій останнього.
З матеріалів справи вбачається, що крім заборгованості за кредитним договором №100013078 від 19.09.2012 року у розмірі 11 089 грн. 50 коп., в тому числі заборгованості за сумою кредиту у розмірі 7651,76 грн., заборгованості за процентами 3087,74 грн., плати за пропуск мінімальних платежів у розмірі 350 грн. та оплати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1100 грн., також стягнуто суму виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1 218 грн. 95 коп. 
Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 05.02.2020 року у справі №201/8493/18 дійшов правового висновку, про відсутність правових підстав для застосування ст. 1212 ЦК України до правовідносин, які виникли у зв?язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням основної винагороди приватного виконавця, які не можуть вважатися безпідставно набутими коштами у розумінні ст. 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15.09.2021 року у справі №320/5868/16 зазначив: «позов ОСОБА_1 про стягнения з Мелітопольського МР ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області на її користь сиконавчого збору у сумі 634,12 грн. не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та має розглядатися в порядку адміністративного судочинства».
За змістом частини другої ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду у порядку, передбаченому законом.
Отже, імперативною нормою - частиною другою ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.
Наведене, у свою чергу, свідчить про те, що питання про повернення боржнику стягнутої приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Павелків Т.Л. винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, має вирішуватися не в порядку стягнення безпідставно набутих коштів, не в порядку цивільного судочинства і не з вимогами до третьої особи.
За таких обставин, вимога ОСОБА_1 в частині повернення стягнутих коштів не підлягає задоволенню.
У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної частини вимог.
Оскільки ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується свідоцтвом серія НОМЕР_1 і користується пільгами при сплаті судового збору, суд вважає доцільним стягнути з ТОВ «Смартфінанс» 1000 грн. в рахунок часткової оплати судового збору на користь держави.
Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.1212 ЦК України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 18, 39, 40, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 77, 81, 82, 83, 141, 264, 265, 273 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс», треті особи: приватний виконавець виконавчого органу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню та повернення стягненого виконавцем,- задовольнити частково.
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 28.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, зареєстрований у реєстрі за №19771, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс» заборгованість за кредитним договором №100013078 від 19.09.2012 року у розмірі 11 089 грн. 50 коп.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс» (03056, м. Київ, вул., Польова, 24-Д, код ЄДРПОУ: 39395137) на користь держави 1000 (одну тисячу) грн. в рахунок оплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя           А.В. Шевчук