СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
Справа № 306/2321/25
Провадження № 2/306/307/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 липня 2026 року    м. Свалява 

Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого — судді Уліганинця П.І.
за участю секретаря судового засідання Мігалко Е.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява в залі суду цивільну справу за позовом  ОСОБА_1  до Свалявської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Свалявської міської ради Мукачівського району, Закарпатської області про визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач подала до суду заяву про розгляд справи справи у її відсутності. Позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті бабусі підтримує, просить позов задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві за наявними у справі доказами (а.с.24).
Представник відповідача Свалявської міської ради Закарпатської області подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника Свалявської міської ради Закарпатської області за наявними в матеріалах справи документами. Заперечень, що спростовують заявлені позовні вимоги до суду не надано (а.с.37-38).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України).
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.2 ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із набуттям права власності на спадкове майно.
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , відповідний актовий запис №91 від 07.05.2002 року, проведеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Свалявського районного управління юстиції у Закарпатській області - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (бабуся позивача) померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8); копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , відповідний актовий запис №101 від 08.07.1995 року, проведеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (дідусь позивача) помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.6).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України - спадкування здійснюється за заповітом або за законом; ст. 1216 ЦК України — спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємця).
Судом досліджено: копія виписки з рішення №174 виконкому Свалявської районної Ради депутатів трудящих від 28.04.1956 року "Про відвод земельної ділянки під будівництво житлового будинку ОСОБА_3 ; копія акту від 1956 року управління головного архітектора міста відділу комунального господарства про відведення земельної ділянки під індивідуальне будівництво ОСОБА_3 у безстрокове користування; копія договору надання у безтрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно від 28.05.1956 року; копія інвентаризаційного діла №1117, складеного Мукачівським міжміським бюро технічної інвентаризації Закарпатського облкомгоспа із схемою розташування будівель та споруд, планом будинку садибного типу; копія довідки №158 від 14.11.2025 року, виготовленої ФОП ОСОБА_4 (інвентаризаційна вартість житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами (в цінах 2025 року) становить 102 680 грн.); (а.с.5, а.с.12-18).
Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності. (п.п. 10, 20).
В пункті 3.1. «Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року викладеного пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вказано, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).
Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється. 
Отже, спадкова маса складається з житлового будинку АДРЕСА_1 (житловий будинок - літ.А, гараж - літ.Б та огорожа).
Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261 — 1265 ЦК України; ст.1218 ЦК України — до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до відповіді, наданої державним нотаріусом Свалявської ДНК Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України — згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), №84047179 від 03.02.2026 року та алфавітної книги спадкових справ за 1979-1999 роки, спадкова справа за померлим ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , не заведена; згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), №84047175, від 03.02.2026 року, спадкова справа за померлою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заведена, але при перевірці алфавітної книги спадкових справ за 2000 - 2005 роки виявлено запис, щодо заведення спадкової справи за №245/2002 до майна померлої ОСОБА_2 , дата смерті співпадає з датою ІНФОРМАЦІЯ_1 . У матеріалах справи міститься лише заява про прийняття спадщини, подана 19.10.2002 року від імені ОСОБА_5 , громадянина Латвії. Інші документи в спадковій справі відсутні (а.с. 31-33).
У судовому засіданні судом перевірено та досліджено заяву ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина Латвії, згідно якої він не заперечує щодо визнання права власності за двоюрідною сестрою ОСОБА_1 на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться в АДРЕСА_1 . Згідно заяви ОСОБА_6 зазначає, що він не є громадянином України, виїхав у Латвію ще за радянських часів і давно відмовився від прийняття спадщини за померлими дідусем і бабусею. В інтересах ОСОБА_1 наміру претендувати на спадкування даного майна в теперішній час та в майбутньому немає (а.с.42-43).
За правилами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист – це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
За приписами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору; ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На підставі досліджених у судовому засіданні доказів наданих позивачкою на обґрунтування позовних вимог про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), враховуючи, що позивач має право на спадкове майно після її смерті, що відповідачем Свалявською міською радою Закарпатської області заперечень на позовну заяву, що спростовують заявлені вимоги не подано, що визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити.
Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно” - державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Керуючись ст. 13, 81, 89, 95, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. 16, 182, 1216-1218 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов  ОСОБА_1  до Свалявської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування — задовольнити.

Визнати за  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_8 , мешканкою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3  право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (житловий будинок - літ.А, гараж - літ.Б та огорожа) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ   П.І.Уліганинець 
10.07.2026 року.