Справа № 541/1860/26
Номер провадження 2/541/1606/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

10 липня 2026 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі головуючого судді Морозовської О.А., за участю секретаря судового засідання Калініченко Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» через систему «Електронний суд» звернулося до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8213704678 від 19.03.2019 року у розмірі 42537,10 грн, суми сплаченого судового збору у розмірі 2662,40 грн та витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 8000,00 грн, мотивуючи його наступним. 19.03.2019 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (надалі – ТОВ «ФК «ЦФР», Кредитодавець) та ОСОБА_1 (далі-Відповідач) укладено Кредитний договір № 8213704678. У відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні кредитного договору. Відповідно до умов Кредитного договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти у сумі 29642,38 грн. строком на 24 місяці на будь-які законні цілі, безготівковим шляхом, протягом 3(трьох) банківських днів від дня укладення договору, на умовах, обумовлених цим Договором, а Позичальник зобов`язується своєчасно погашати кредит, сплачувати проценту ставку за користування кредитом відповідно до Паспорту кредиту № 3704678, який є невід`ємною частиною зазначеного Договору. Відповідно до умов Договору, Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 3 Заяви на отримання кредиту, Позичальник доручив ТОВ «ФК «ЦФР» перерахувати, за рахунок отриманого кредиту, такі суми грошових коштів: 1. Переказ до запитання на користь ОСОБА_1 , Паспорт НОМЕР_1 надання кредиту зг.КД №8213704678 від 19.03.2019, без ПДВ, "АвальЕкспрес", код ЄДРПОУ: 14305909, рахунок: НОМЕР_2 у АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 300335; 2. Оплата страхового платежу за договором страхування №8213704678-С від 19.03.2019 р. у сумі: 1942,38 грн.; ПАТ "Страхова компанія "ТАС" код ЄДРПОУ: 30929821, рахунок: 26500000159002 у АТ "ТАСКОМБАНК", МФО 339500. 3. ТОВ "МайСейфеті", код ЄДРПОУ: 35690429, рахунок: 26007396497200 в АТ «УКРСИББАНК», МФО: 351005, Оплата за пакет послуги «Охоронець КредитМаркет 12» за рахунок кредиту КД №82137046678 від 19/03/2019, ОСОБА_1 , в т.ч. ПДВ 33.33. 02.02.2023 р. між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір відступлення прав вимоги №20230202. Згідно даного договору 02.02.2023р. відбулося відступлення права вимоги за Кредитним Договором № 8213704678 від 19.03.2019 р. Відповідно до Договору відступлення ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» набуто право кредитора до ОСОБА_1 . Позичальник своїх зобов`язань за Договором належним чином не виконує, внаслідок чого, відповідно до Розрахунку заборгованості, станом на 02.02.2023 року, заборгованість Відповідача перед ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» становить 42537,1 грн., що складається із: прострочена заборгованість за кредитом 29642,38 грн. прострочена заборгованість за відсотками 0,00 грн. прострочена плата за управління кредитом 7005,97 грн. за штрафом/пенею 5888,75 грн. Керуючись ст. 512 – 514, 516 ЦК України та у зв`язку з істотними порушеннями Відповідачем умов Кредитного договору, Позивачем, який набув права грошової вимоги, на останню відому адресу реєстрації Відповідача направлено Повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «»ФК ЦФР» до ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору. Не зважаючи на це, Позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором. З огляду на вищевикладене позивач звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 травня 2026 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву.
Щодо розгляду справи у змішаній формі, відповідно до пункту 113 Розділу V Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21, до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей.
Відповідно до пункту 1 розділу VII Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у змішаній формі з метою процесуальної економії, дотримання розумних строків та уникнення зволікань, що відповідає принципам та завданням цивільного судочинства.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались.
Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Оскільки позивач звернувся до суду через систему «Електронний суд», примірник позовної заяви разом з додатками до неї, був направлений відповідачу на адресу його зареєстрованого місця проживання, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями доказів відправлення.
Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження про розгляд справи в порядку спрощеного провадження.
Відповідачу надсилалася ухвала про відкриття провадження у справі на адресу реєстрації, також повідомлявся про розгляд справи шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду Полтавської області. 
23.06.2026 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання зазначила, що повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки даний кредитний договір був оформлений шахрайськими діями невідомою особою, яка шляхом обману скористалася довірою ОСОБА_2 та заволоділа грошовими коштами у сумі 87 000,00 грн у період часу з 16.03.2019 по 22.03.2019 року, даний факт підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.03.2019 року № 12019170260000227 та довідкою про прийняття заяви ОСОБА_1 за фактом вчинення стосовно неї кримінального правопорушення за ч.1 ст. 190 КК України. В результаті вчинення шахрайських дій відносно ОСОБА_1 на останню було оформлено чотири кредитні договори, які в подальшому за зверненням стягувачів (банківських та фінансових установ) стали підставою для вчинення виконавчих написів нотаріуса протягом 2020-2021 років, зокрема вчинення приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. виконавчого напису за № 5581 від 01.04.2020 року про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заборгованість за кредитним договором в розмірі – 49 101,97 грн, що і є підставою позову. Згідно рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06.02.2026 року по справі № 541/2992/25 визнано виконавчий напис №5581, вчинений 01 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимиром Вікторовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заборгованості в загальному розмірі 49101 грн. 97 коп. таким, що не підлягає виконанню. На думку відповідача, наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у відповідача ОСОБА_1 була дійсно відсутня воля на здійснення оформлення кредитного договору та послідуючого перерахування невідомим особам грошових коштів, а тому повністю заперечує факт щодо правомірності цього правочину. Таким чином, договір про отримання споживчого кредиту укладено поза волею відповідача, шляхом шахрайських дій третіх осіб, з метою обернення коштів на свою користь. А тому, вимоги викладені в позовній заяві відповідач вважає незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Окрім цього, відповідач вважає, що позивачем не надано доказів переходу до нього права вимоги до відповідача за кредитним договором, зокрема матеріали справи не містять, а у договорі відступлення права вимоги, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передало на користь ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 19.03.2019 року № 8213704678, відсутній реєстр боржників до договору факторингу № 20230202 від 02.02.2023 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» і ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт». Разом з цим, відповідач просить суд застосувати до спірних правовідносин, які виникли 19.03.2019 року строк позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду лише у травні 2026 року, тому трьох річний термін звернення з позовом до суду пропущено. Відповідач просить застосувати наслідки спливу позовної давності до спірних правовідносин та відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 109-123).
Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав вказаних у ній (а.с. 124-127).
Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).
Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 19.03.2019 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 8213704678.
Згідно п. 2. Заяви №8213704678 від 19.03.2019 на отримання кредиту від ТОВ "ФК "ЦФР", відповідачОСОБА_1 підписавши вказану заяву погодилася з тим, що підписаний нею паспорт кредиту № 3704678 від 19.03.2019 містить умови укладеного нею кредитного договору, а ця заява разом з паспортом кредиту (включно з його наступними змінами) та з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» - становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР», як кредитодавцем, та нею, як позичальником (далі за текстом -- «кредитний договір») умови кредитного договору, зокрема, умови про сукупну вартість кредиту кредитів, їй роз`яснені та зрозумілі; ознайомиласяз кредитним договором до його укладення і згодна з усіма його умовами; її примірник цієї заяви і паспорт кредиту отримала, умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР» - згодна отримати шляхом роздрукування з веб-сайта кредитодавця www.kreditmarket.ua; засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, передбачені ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 №2664-III, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-ХІІ, ч. 4 ст. 6, ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 №173-4 -VIII, та їх зміст, а також про всі інші умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України зобов`язуюся виконувати кредитний договір і регулярно ознайомлюватися з його змінами на зазначеному веб-сайті. Відповідно до кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у сумі 29642,38 грн. строком на 24 місяці на будь-які законні цілі, на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобов`язується своєчасно погашати кредит, сплачувати проценту ставку користування кредитом відповідно до Паспорту кредиту № 3704678, який є невід`ємною частиною зазначеного Договору. Відповідно до умов договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до п. З Заяви на отримання кредиту, відповідач ОСОБА_1 доручила ТОВ «ФК» «ЦФР» перерахувати, за рахунок отриманого кредиту, такі суми грошових коштів: переказ до запитання на користь ОСОБА_1 , Паспорт НОМЕР_1 надання кредиту зг.КД №8213704678 від 19.03.2019, без ПДВ, "АвальЕкспрес", код ЄДРПОУ: 14305909, рахунок: НОМЕР_2 у АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 300335 у сумі 27500,00 грн.; оплату страхового платежу за договором страхування №8213704678-С від 19.03.2019 р. у сумі: 1942,38 грн.; ПАТ "Страхова компанія "ТАС" код ЄДРПОУ: 30929821, рахунок: 26500000159002 у АТ "ТАСКОМБАНК", МФО 339500. 3. ТОВ "МайСейфеті", код ЄДРПОУ: 35690429, рахунок: 26007396497200 в АТ «УКРСИББАНК», МФО: 351005, оплату за пакет послуги «Охоронець КредитМаркет 12» за рахунок кредиту КД №82137046678 від 19/03/2019, ОСОБА_1 , в т.ч. ПДВ 33.33.
Крім того, відповідачем підписано Паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФК» № 3704678.
Згідно п. 4 вказаного Паспорту кредиту, основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника: тип кредиту - кредит; сума/ліміт кредиту - 29642,38 грн; строк, на який надається кредит 24; спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом, протягом 3 банківських днів від дня укладення договору; мета отримання кредиту будь-які законні цілі.
Відповідно до п. 5 зазначеного Паспорту кредиту, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника: процентна ставка при наданні кредиту 0,00% від суми кредиту; щомісячні проценти 2,99% від суми кредиту, річні проценти: загальні 11,99% від суми боргу за договором, на пільговий період 0,00% від суми боргу за договором. Загальні витрати за кредитом 25119,71 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом 54 762,09 грн, реальна річна процентна ставка 92,21%.
У п. 6 вказаного паспорту кредиту визначено порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів), відповідно до якого відповідач зобов`язався щомісячно частинами повертати отримані кредитні грошові кошти та сплачувати проценти за користування цими коштами.
Твердження відповідача про те, що кредитний договір був укладений невстановленими особами внаслідок шахрайських дій сприймається судом критично. 
Зазначені доводи є виключно припущеннями відповідача та не підтверджені жодним належним і допустимим доказом у розумінні статей 76-81 ЦПК України. 
Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 
Кредитний договір №8213704678 від 19.03.2019 року не визнаний недійсним, не визнаний неукладеним та не оскаржений у встановленому законом порядку. В матеріалах справи відсутнє будь-яке судове рішення, яким було б встановлено факт укладення кредитного договору іншою особою, відсутність волевиявлення відповідача на його укладення або факт підроблення документів. Відповідачем не надано жодного належного доказу, який би свідчив про оформлення кредитного договору сторонньою особою. При цьому матеріали кредитної справи містять заяву на отримання кредиту та паспорт кредиту, оформлені від імені відповідача, із зазначенням її персональних даних, паспортних реквізитів, реєстраційного номера облікової картки платника податків, місця проживання та інших ідентифікуючих відомостей. 
Посилання відповідача на витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань та довідку про прийняття заяви про кримінальне правопорушення також не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову. Як вбачається із зазначених документів, до правоохоронних органів відповідач звернулася із заявою про телефонне шахрайство, відповідно до якої невідома особа, представившись працівником служби безпеки банку, шляхом обману заволоділа її коштами. Разом з тим ні витяг з ЄРДР, ні довідка про прийняття заяви не містять будьяких відомостей про встановлення факту підроблення кредитного договору №8213704678, оформлення кредиту невстановленими особами або незаконного використання персональних даних відповідача для отримання кредиту. Фактично відповідач ототожнює обставини телефонного шахрайства із фактом укладення кредитного договору, хоча такі обставини є різними за своїм змістом та не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку. Більше того, відповідач долучила до відзиву постанову про закриття кримінального провадження, яка також не підтверджує її доводи. Із зазначеної постанови вбачається, що під час досудового розслідування особу, яка могла вчинити кримінальне правопорушення, встановити не вдалося, жодній особі повідомлення про підозру не вручалося, а кримінальне провадження було закрито у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування. Таким чином, наведений документ не містить жодного висновку про підроблення кредитного договору, відсутність волевиявлення відповідача на його укладення або відсутність заборгованості за кредитним договором. Навпаки, долучені відповідачем документи лише підтверджують факт її звернення із заявою про злочин, однак не підтверджують обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти позову. 
Також, безпідставними є посилання відповідача на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 лютого 2026 року у справі №541/2992/25. Зазначеним рішенням судом розглядалися виключно питання щодо дотримання нотаріусом вимог законодавства під час вчинення виконавчого напису та наявності підстав для його виконання. У межах вказаної справи суд не встановлював факт відсутності кредитного договору, не визнавав кредитний договір недійсним, не досліджував питання фактичного отримання кредитних коштів відповідачем та не встановлював відсутності заборгованості за кредитним договором. Навпаки, із самого тексту рішення вбачається, що суд виходив із факту існування кредитного договору №8213704678 від 19.03.2019 року та наявності заборгованості, однак перевіряв виключно законність процедури вчинення виконавчого напису нотаріуса. Отже, вказане рішення жодним чином не спростовує заявлених позовних вимог.
02.02.2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» укладений Договір відступлення прав вимоги №20230202. Згідно даного договору 02.02.2023 року відбулося відступлення права вимоги за Кредитним Договором № 8213704678 від 19.03.2019 року Відповідно до Договору відступлення ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» набуто право кредитора до ОСОБА_1 . Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Додатку№ 1 до Договору відступлення прав вимоги №20230202 від 02.02.2023 р. (Реєстру прав вимоги), позивач є новим кредитором ОСОБА_1 за Кредитним договором № 8213704678 від 19.03.2019 року.
Всупереч твердженням відповідача, факт переходу права вимоги від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» підтверджується витягом з додатку до договору відступлення права вимоги, в якому безпосередньо зазначені анкетні дані відповідача, її РНОКПП, номер кредитного договору №8213704678 від 19.03.2019 року та розмір заборгованості, право вимоги за якою перейшло до нового кредитора. Таким чином, доводи відповідача про відсутність доказів правонаступництва не відповідають фактичним матеріалам справи, а наявність у позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором №8213704678 від 19.03.2019 року підтверджене поданими доказами.
Статтею 512 Цивільного кодексу України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом.
Крім того, ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом. Процесуальне законодавство не містить жодних обмежень щодо можливості заміни кредитора у зобов`язанні, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 512-514 ЦК України новий кредитор набуває права первісного кредитора у зобов`язанні, у тому числі і право вимоги за кредитним договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідач своїх зобов`язань за договором належним чином не виконує, внаслідок чого, відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 02.02.2023 року, заборгованість становить 42537,1 грн, що складається із: прострочена заборгованість за кредитом 29642,38 грн прострочена заборгованість за відсотками 0,00 грн, прострочена плата за управління кредитом 7005,97 грн, за штрафом/пенею 5888,75 грн.
Доказів погашення відповідачем вищевказаної заборгованості як позивачу, так і первісному кредитору, матеріали справи не містять.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Щодо нарахування пені необхідно зважати на вимоги статей 549, 550, 551 ЦК України, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, i розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконане. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі. Разом з тим відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнути неустойку (зокрема, пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише в межах спеціальної позовної давності, яка згідно із частиною першою статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, установленими статтями 253-255 цього Кодексу, від дня порушення грошового зобов`язання.
Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
В силу ст. 530 ЦПКякщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1ст. 1049 ЦК України передбачено що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 536 ЦПК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Статтею 546 ЦПК встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 614 ЦК України).
Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом, відсотками, штрафом/пенею є обґрунтованими та їх слід задовольнити.
Щодо стягнення простроченої плати за управління кредитом в розмірі прострочена плата за управління кредитом 7005,97 грн, суд виходить з наступного:
Частинами 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
Позичальнику встановлено плату за управління кредиту (комісію).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі №204/224/21, провадження №61-4202сво22 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».
З огляду на викладене, супутня послуга банку, визначена як надання кредиту в момент видачі, має надаватися клієнту банку безоплатно.
За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення простроченої заборгованості по сплаті за управління кредитом у сумі 7005,97 грн не підлягають задоволенню.
Що стосується доводів відповідача щодо застосування строку позовної давності,то суд зазначає про таке.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК).
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц прийшла до висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову, тобто, обмежується загальною позовною давністю тривалістю три роки.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22), від 20 квітня 2023 року у справі №728/1765/21 (провадження №61-6640 св 21).
За таких обставин,суд приходить до висновку, що перебіг строку позовної давності у рамках даної справи щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №8213704678 від 19.03.2019 року не закінчився, оскільки Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, трирічний строк позовної давності було продовжено на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
При цьому, востаннє дію карантину через COVID-19 було продовжено до 30 червня 2023 року постановою КМУ від 25 квітня 2023 року №383. Тобто, з 1 липня 2023 року дію карантину через COVID-19 зупинено.
Проте, відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні продовжувався Указами Президента України з 24 лютого до 25 травня 2022 року; з 25 травня до 23 серпня 2022 року; з 23 серпня до 21 листопада 2022 року; з 21 листопада 2022 року до 19 лютого 2023 року; з 19 лютого до 20 травня 2023 року; з 20 травня до 18 серпня 2023 року; з 18 серпня до 18 листопада 2023 року.
Враховуючи продовження загального строку позовної давності визначеного статтею 257, внаслідок введення карантину (п.12 Перехідних положень ЦК України), а згодом воєнного стану (п.19 Перехідних положень ЦК України), загальний строк позовної давності в 3 три роки продовжено.
З огляду на наведене, суд вважає, що підстави для застосування наслідків спливу позовної давності у даній справі відсутні, а вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню. Суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №8213704678 від 19.03.2019 року у розмірі 35531,13 грн, яка складається із: прострочена заборгованість за кредитом 29642,38 грн. прострочена заборгованість за відсотками 0,00 грн, за штрафом/пенею 5888,75 грн.
За приписами ч. 1.ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн (а.с. 10). Проте, враховуючи часткове задоволення позовних вимог на 83,53%, то судовий збір який підлягає стягненню з відповідача становить 2223,90 грн.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133, ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
На підтвердження понесених витрат на надання правової (правничої) допомоги позивачем подано копії договору про надання правової допомоги № 41153878 – АБ від 05.01.2026 року; додаткової угоди № 8213704678 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 41153878 – АБ від 05.01.2026 року від 13 травня 2026 року; акта № 8213704678 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, наданих послуг) від 13 травня 2026 року; детального опису № 8213704678 робіт (наданих послуг), виконаних АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» щодо стягнення кредитної заборгованості за договором про надання правової допомоги №41153878-АБ від 05.01.2026 року та додаткової угоди до нього, відповідно до яких позивач замовив послуги у АДВОКАТСЬКОГО БЮРО «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ» з супроводу судової справи зі стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 вартістю 8000,00 грн.
Згідно зазначених позивачем у позовній заяві судових витрат, витрати на професійну правничу (правову) допомогу складають 8 000,00 грн, які повністю підтверджені наданими суду належними доказами.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог на 83,53%, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 6682,40 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 13, 81, 141, 178, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» (код ЄДРПОУ 41153878, адреса місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, м. Бровари, Київська область, 07406, IBAN: НОМЕР_4 в АТ «СЕНС БАНК», МФО: 300346) заборгованість за Кредитним договором №8213704678 від 19.03.2019 року у розмірі 35531 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот тридцять одна) гривня 13 копійок, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2223 (дві тисячі двісті двадцять три) гривні 90 копійок та витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 6682 (шість тисяч шістсот вісімдесят дві) гривні 40 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ», код ЄДРПОУ 41153878, адреса місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, м. Бровари, Київська область, 07406, IBAN: НОМЕР_4 в АТ «СЕНС БАНК», МФО: 300346.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , на користь.

Суддя:	  	О. А. Морозовська