Справа № 565/1050/26
Провадження № 2/565/718/26
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2026 року м.Вараш
Вараський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Зейкана І.Ю.,
з участю секретаря судових засідань Ломази С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в:
30 квітня 2026 року до Вараського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява, в якій ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості в розмірі 71 342,00 грн, стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.
В позовній заяві вказував, що 01.04.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту №6519533. Відповідно до п.1.3. тип кредиту – кредит, сума кредиту складає 20 000 грн. Згідно із п. 1.4. Договору строк кредиту 365 днів: з 01.04.2023 року до 31.03.2024 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 5 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Авентус Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 20000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 .
27.11.2023 р. між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст-Капітал» було укладено договір факторингу №27.11/23-Ф, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №6519533 від 01.04.2023 р. перейшло до ТОВ «ФК «Фінтраст-Капітал». Отже, ТОВ «ФК «Фінтраст-Капітал» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах.
Покликаючись на те, що заборгованість за кредитним договором не погашена, позивач просив задовольнити позов.
Від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог посилаючись на наступне. Відповідно до змісту позовної заяви відповідач отримав вказаний кредит, проте його не повернув та не сплатив нараховані проценти. 
Однак, починаючи з 11.04.2023 року до 20.12.2023 року відповідач проходив військову службу в Збройних Силах України. 20.12.2023 року відповідач був звільнений з військової служби. Отже, на час виконання договору позики на відповідача поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування позикою в період проходження військової служби відповідачем, а саме з 11.04.2023 року по 20.12.2023 року.
При тому з 01.04.2023 року до 10.04.2023 року проценти могли бути нараховані (до початку військової служби), - згідно наданого позивачем розрахунку проценти, що нараховані з 01.04.2023 року по 05.04.2023 року в сумі 1691,50 грн. сплачені 06.04.2023 року, а з 07.04.2023 року по 10.04.2023 року – нараховано 1592,00 грн. процентів, які можуть підлягати стягненню у разі доведення таких вимог. В інший період продовжувались нараховуватись відсотки за користування кредитом. Позивачем заявлено вимогу про стягнення процентів за період з 26.11.2023 року по 31.03.2024 року в сумі 49750,00 грн.
Однак, в період з 26.11.2023 року по 20.12.2023 року відповідач проходив військову службу, тому нараховані в такий час проценти повинні бути списані. Зокрема списанню підлягає сума в розмірі 9950,00 грн., де 398,00 грн. за 1 день * 25 днів.
Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив в якому просять позов ТОВ «ФК» Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити у повному обсязі. З доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, позивач не погоджується та вважає їх такими, що не відповідають дійсності з наступних підстав. Відповідачем на підтвердження укладення кредитного договору було здійснено оплати на рахунок кредитора, що підтверджується карткою обліку договору, що була надана до позову. 
Щодо застосування до відповідача ч. 15 статті 14 Закону «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». Для припинення або звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники або члени їх сімей повинні звернутись до кредитора (банку або МФО) із заяву разом з документами, перелік документів встановлений листом Міністерства оборони від 21 серпня 2014 року 322/2/7142. 
Починаючи з 11.04.2023 року по 20.12.2023 року відповідач проходив військову службу в Збройних Силах України, що підтверджується військовим квитком. 20.12.2023 року відповідач був звільнений з військової служби, про що є запис у військовому квитку. Однак позивач звертає увагу суду, що договір № 6519533 про надання споживчого кредиту було укладено 01.04.2023 року, до початку проходження відповідачем військової служби, відповідач добровільно прийняв на себе кредитні зобов`язання. Отже, посилання відповідача на п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не є підставою для звільнення його від виконання кредитних зобов`язань та не спростовує обґрунтованість позовних вимог. Посилання відповідача на статус військовослужбовця виникло лише після звернення позивача до суду, що свідчить про намагання уникнути виконання взятих на себе зобов`язань.
Представник позивача ТОВ «Фінтраст Капітал» в судове засідання не з`явився, просив у позовній заяві справу розглянути у його відсутності. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце проведення судового засідання, проте подав заяву про розгляд справи за його відсутності та на підставі викладеного у його відзиві. 
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.
Суд, дослідивши матеріали справи доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 01.04.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту №6519533. Відповідно до п. 1.3. тип кредиту – кредит, сума кредиту складає 20000 грн. Згідно із п. 1.4. Договору строк кредиту 365 днів: з 01.04.2023 року до 31.03.2024 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 5 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Авентус Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 20000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 . 
Згідно з п.п. 1.5.1 Договору, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. Знижена процентна ставка 1,692 % в день (п. 1.5.2).
Після прийняття відповідачем умов кредитного договору, з ним було укладено електронний кредитний договір, який був підписаний відповідачем у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А4628, після чого відповідач отримав кредит в сумі 20 000,00 грн. на свою платіжну карту.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Також, згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно із ст. 3 ЗУ «Про електрону комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Також, статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
27.11.2023 р. між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст-Капітал» було укладено договір факторингу №27.11/23-Ф, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №6519533 від 01.04.2023 р. перейшло до ТОВ «ФК «Фінтраст-Капітал». Отже, ТОВ «ФК «Фінтраст-Капітал» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах.
Відповідно до витягу з реєстру боржників, доданого до договору факторингу, заборгованість відповідача складає 71 342,00 грн., з яких 20 000,00 грн. - тіло кредиту, 49750,00 грн. – нарахованих процентів за 125 календарних днів та 1592 грн. – нараховані проценти ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».
З огляду на вищевикладене до позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» на підставі відповідного договору факторингу перейшло право вимоги щодо кредитної заборгованості, наявної у відповідача, з приводу стягнення якої заявлено позовні вимоги у цій справі.
Окрім того, ст. 1077 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України- договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З огляду на викладене, судом встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним кредитним договором №6519533 від 01.04.2023 року, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, по відсоткам за користування кредитом, а також по передбаченим договором санкціям.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №6519533 від 01.04.2023 року, заборгованість відповідача становить 71 342,00 грн., з яких 20 000,00 грн. - тіло кредиту, 1592 грн. – нарахованих процентів за 125 календарних днів та 49750,00 грн. – нараховані проценти ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за період з 28.11.2023 до 31.03.2024.
Враховуючи невиконання відповідачем умов договору про надання фінансового кредиту №6519533 від 01.04.2023, та перехід права вимоги за цим договором до позивача, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 20 000,00 грн. 
Вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості за нарахованими процентами суд бере до уваги наступні обставини. 
Відповідно до змісту позовної заяви відповідач отримав вказаний кредит, проте його не повернув та не сплатив нараховані проценти.
Однак, починаючи з 11.04.2023 року до 20.12.2023 року відповідач проходив військову службу в Збройних Силах України, що підтверджується копією військового квитка відповідача. 20.12.2023 року відповідач був звільнений з військової служби, про що є запис у військовому квитку. Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються .
Отже, на час виконання договору позики на відповідача поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування позикою в період проходження військової служби відповідачем, а саме з 11.04.2023 року по 20.12.2023 року.
При тому, законодавством імперативно не встановлено такого обов`язку військовослужбовців як звернення до установи/фізичної особи із заявою про проведення звірки зобов`язань, а також із заявою про звільнення від сплати штрафних санкцій, пені і процентів за кредитом. Аналогічні за змістом правові висновки щодо неможливості стягнення відсотків з військовослужбовців викладено в постановах Верховного Суду від 02.12.2019 у справі № 760/15915/16-ц, від 21.02.2018 року у справі № 306/1157/15-ц, від 30.05.2018 року у справі № 521/12726/16-ц, від 10.01.2019 року у справі № 327/353/16-ц та від 04.09.2019 року у справі № 554/10264/17.
Відтак, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків, що нараховані позивачем за період з 11.04.2023 року до 20.12.2023 року, тобто в період проходження військової служби.
При тому з 01.04.2023 року до 10.04.2023 року проценти могли бути нараховані (до початку військової служби), - згідно з наданим позивачем розрахунком, проценти, що нараховані з 01.04.2023 року до 05.04.2023 року в сумі 1691,50 грн. сплачені 06.04.2023 року, а з 07.04.2023 року до 10.04.2023 року – нараховано 1592,00 грн. процентів, які підлягають до стягнення із відповідача на користь позивача. 
В інший період продовжувались нараховуватись відсотки за користування кредитом.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення процентів за період з 28.11.2023 року до 31.03.2024 року в сумі 49750,00 грн.
Однак, в період з 28.11.2023 року до 20.12.2023 року відповідач проходив військову службу, тому нараховані в такий час проценти повинні бути списані. Зокрема списанню підлягає сума в розмірі 9 154,00 грн., (398,00 грн. за 1 день х 23 дні). В іншій частині нараховані проценти за користування кредитом відповідачем у період з 21.12.2023 до 31.03.2024 у сумі 40 596,00 грн (49 750 грн - 9 154,00 грн), необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача. 
Таким чином, загальна сума процентів, яка підлягає до стягнення із відповідача складає 42 188,00 грн. (40 596 грн + 1 592,00 грн).
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За таких обставин справи, суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 6519533 від 01 квітня 2023 року у сумі 62 188,00 грн, з яких 20 000,00 грн – заборгованість за кредитом, 42 188,00 грн – заборгованість за процентами.
В частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із положеннями ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставіст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.
При розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Як вбачається з матеріалів справи 10.12.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем підписано Заявку № 1837 на виконання договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 30.03.2026 року, відповідно до умов якого виконавець зобов`язався здійснити представництво та надати професійну правничу (правову) допомогу клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором.
Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) №1837 від 27.04.2026 року, що підписано сторонами договору, адвокатом наведено перелік виконаних робіт у позові до ОСОБА_1 , з урахуванням витраченого часу на суму 10 000,00 грн.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).
Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позову, розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та незначної складності спірних правовідносин, суд вважає доведеним, правомірним та співмірним відшкодування відповідачем на користь позивача суми витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, у розмірі 2 000,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до суми задоволених позовних вимог у розмірі 2 290,99 грн.
На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 536, 598, 599, 612, 625, 629, 1048 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Капітал» заборгованість за кредитним договором №6519533 від 01.04.2023 року у розмірі 62 188 (шістдесят дві тисячі сто вісімдесят вісім) грн.
В задоволенні позовних вимог у іншій частині відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» судовий збір в розмірі 2 320 (дві тисячі триста двадцять) грн 78 (сімдесят вісім) коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (код ЄДРПОУ 44559822, місцезнаходження: м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27, приміщення 2)
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя І.Ю.Зейкан