ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А
26 серпня 2026 р. | Справа №160/25923/26

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченко А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі № 160/25923/26 за позовом ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення,

установив:
24 серпня 2026 року ОСОБА_1 подала до суду адміністративний позов до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення 3 пленарного засідання 58 позачергової сесії 8 скликання Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 17.08.2026 року № 4035-58/8 “Про внесення змін до рішення сесії міської ради від 15.12.2023 № 2448-31/8 “Про затвердження структури апарату та виконавчих органів, граничної чисельності працівників Підгородненської міської ради”.
24 серпня 2026 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить:
- зупинити дію рішення 3 пленарного засідання 58 позачергової сесії 8 скликання Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 17.08.2026 № 4035-58/8 “Про внесення змін до рішення сесії міської ради від 15.12.2023 № 2448-31/8 “Про затвердження структури апарату та виконавчих органів, граничної чисельності працівників Підгородненської міської ради” до набрання законної сили судовим рішенням у справі.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що оскаржуваним Рішенням передбачено скорочення, створення й об`єднання структурних підрозділів, виключення та введення посад, а також затвердження нової структури і штатної чисельності. Зокрема, передбачено припинення діяльності або реорганізацію відділу житлово-комунального господарства та благоустрою, відділу державного архітектурно-будівельного контролю, загального і юридичного відділів; утворення відділу кадрової та правової роботи та нових секторів; введення нових посад, серед яких посада радника міського голови. За своїм змістом оскаржуване Рішення є безпосередньою правовою підставою для здійснення передбачених ним структурних і кадрових змін та, якщо інше не встановлено його положеннями, не потребує повторного підтвердження міською радою для початку реалізації. Прийняття на його виконання окремих розпорядчих, кадрових та організаційних актів є не новим вирішенням радою питання про доцільність зміни структури, а способом реалізації вже прийнятого Рішення. У разі незастосування заходів забезпечення позову Відповідач до закінчення судового розгляду матиме можливість: затвердити та ввести в дію нові штатні розписи, положення про структурні підрозділи і посадові інструкції, а також змінити розподіл функцій між виконавчими органами; попередити працівників про наступне вивільнення, запропонувати їм переведення або повідомити про зміну істотних умов служби чи праці; прийняти індивідуальні кадрові акти про переведення, призначення або звільнення працівників та фактично укомплектувати новоутворені структурні підрозділи; здійснити передачу справ, документів, майна і повноважень між структурними підрозділами, а також пов`язані з цим реєстраційні, фінансові та організаційні дії. Фактична реалізація оскаржуваного Рішення вже розпочалася. Зазначене підтверджує, що оскаржуване Рішення не залишається формальним актом і вже реалізується шляхом прийняття пов`язаних із ним окремих організаційних рішень. Таким чином, ризик подальшого виконання оскаржуваного Рішення не є припущенням або посиланням лише на потенційну можливість Відповідача вчинити відповідні дії. На час звернення до суду рада вже прийняла щонайменше один окремий акт, безпосередньо пов`язаний зі створенням передбаченого оскаржуваним Рішенням структурного підрозділу. За відсутності забезпечення позову реалізація спірної структури може бути продовжена шляхом затвердження інших положень про структурні підрозділи, введення в дію нового штатного розпису, розподілу функцій, прийняття кадрових актів, переведення або звільнення працівників та фактичного укомплектування новоутворених підрозділів. Продовження реалізації оскаржуваного Рішення призведе до виникнення нових похідних правовідносин та прийняття додаткових індивідуальних і організаційних актів. Унаслідок цього подальше скасування базового Рішення саме по собі може виявитися недостатнім для повного відновлення попереднього організаційного стану, оскільки потребуватиме окремого перегляду або скасування актів, уже прийнятих на його виконання. Це істотно ускладнить ефективний захист та повне поновлення прав Позивача в межах одного судового провадження. Якщо попередження працівників були або будуть вручені безпосередньо після прийняття оскаржуваного Рішення, кадрові наслідки у вигляді фактичного вивільнення можуть настати після закінчення двомісячного строку, тобто ще до завершення розгляду цієї адміністративної справи. У разі повного виконання оскаржуваного Рішення до закінчення розгляду справи його подальше скасування саме по собі може не забезпечити повного та ефективного поновлення порушеного права Позивача на участь у належній процедурі формування волі ради. На момент ухвалення судового рішення спірна структура може бути реалізована через систему похідних кадрових, організаційних і розпорядчих актів, унаслідок чого відновлення становища, за якого питання може бути повторно розглянуте радою з дотриманням особистих депутатських прав Позивача, вимагатиме перегляду значної кількості вже створених правовідносин. Таким чином, тимчасове зупинення дії оскаржуваного Рішення спрямоване не на вирішення індивідуальних трудових або службових прав працівників, які не є позивачами у цій справі, а на збереження практичної можливості ефективного поновлення особистого права Позивача шляхом належного повторного розгляду радою питання про зміну структури в разі задоволення адміністративного позову. Застосування такого заходу дасть змогу не допустити утворення до вирішення спору по суті системи похідних правовідносин, скасування або перегляд яких вимагатиме значних організаційних і правових дій та може зумовити необхідність нових судових проваджень. Предметом позову є скасування всього Рішення як акта, прийнятого з істотним порушенням особистих прав Позивача на поінформовану й реальну участь у роботі ради. Його структурні, кадрові та функціональні положення взаємопов`язані: скорочення одних підрозділів поєднане зі створенням інших і переданням їм відповідних функцій. Тому часткове зупинення окремих пунктів не забезпечить збереження попереднього стану та може створити внутрішньо суперечливу структуру. До вирішення спору оскаржуване Рішення може бути повністю реалізоване серією індивідуальних актів, кожен із яких матиме власні юридичні наслідки. Скасування базового акта в майбутньому саме по собі не скасує видані на його виконання накази (розпорядження), не відновить автоматично попередні штатні розписи й фактичний розподіл функцій та не усуне необхідності повторних організаційних процедур. Це істотно збільшить обсяг дій, потрібних для реального відновлення становища, яке існувало до порушення, і може звести ефективність судового захисту до формального встановлення протиправності вже виконаного рішення. Ризик не є припущенням загального характеру: сам зміст оскаржуваного Рішення спрямований саме на зміну структури й штатної чисельності, а отже передбачає наступне прийняття та виконання кадрових і організаційних актів у визначені трудовим законодавством строки. Відкладення заходу до появи кожного такого акта не збереже предмет спору і спричинить множинність спорів. Також заявник посилається на очевидні ознаки протиправності та порушення прав Позивача На стадії вирішення питання про забезпечення позову наведені документи свідчать про prima facie ознаки істотного порушення процедури. Остаточна редакція проєкту оскаржуваного Рішення та додатки до нього не були надані депутатам, зокрема і Позивачу, до голосування, не були належно оприлюднені й не пройшли попереднього розгляду відповідними постійними комісіями та профільними відділами саме в редакції, яку прийняла рада. При цьому зміст прийнятого акта суттєво ширший за оприлюднений 30.07.2026 проєкт, а Позивач та інші учасники засідання безпосередньо заявляли про порушення до голосування. Такі обставини мають безпосередній зв`язок з особистими правами Позивача, гарантованими ст.ст. 19 і 30 Закону України “Про статус депутатів місцевих рад”, на участь у розгляді питань, внесення пропозицій і зауважень, обґрунтування мотивів голосування та отримання необхідних документів й інформації. Позивач не оскаржує рішення від імені територіальної громади: вона захищає власне право на належну, поінформовану й реальну участь у формуванні волі ради. Додатковими ознаками неналежної правової оцінки наслідків є виключення зі структури посади, яка зберігається за мобілізованим працівником відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП України, та введення посади радника міського голови за обставин, коли законність утворення такої посади для відповідного виду органу потребувала окремої перевірки. Ці обставини наводяться не як самостійні вимоги на захист третіх осіб, а як підтвердження того, що ненадання депутатам матеріалів та правового обґрунтування мало істотний, а не формальний характер, і позбавило Позивача можливості своєчасно порушити ці питання до голосування щодо прийняття оскаржуваного Рішення. Наведена попередня оцінка не означає вирішення спору по суті. Остаточні висновки щодо правомірності Рішення мають бути зроблені судом після дослідження всіх доказів у межах розгляду позову. Позивач не просить суд у межах цієї заяви вирішувати індивідуальні трудові або службові права працівників, поновлювати їх на посадах, забороняти конкретні кадрові рішення щодо осіб, які не є учасниками справи, чи оцінювати відповідність кандидатів на нові посади. Кадрові наслідки зазначені виключно як об`єктивні наслідки виконання оскаржуваного Рішення, які ускладнять відновлення попереднього стану. У цьому позові Позивач не виступає від імені Підгородненської міської ради, не представляє в суді територіальну громаду та не домагається абстрактного контролю за законністю рішення ради. Позов подано для захисту особисто здійснюваних Позивачем депутатських правомочностей, передбачених ст. 19 і 30 Закону України “Про статус депутатів місцевих рад”, зокрема права завчасно отримати необхідні документи й інформацію, вносити пропозиції та зауваження, брати участь в обговоренні, виступати з мотивів голосування та здійснювати поінформовану участь у прийнятті рішення. Отже, між оскаржуваним Рішенням, процедурою його прийняття та правами Позивача існує прямий і безпосередній правовий зв`язок.
25 серпня 2026 року Підгородненська міська рада Дніпровського району Дніпропетровської області по справі № 160/25923/26 надала заперечення на заяву, просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії рішення Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 17.08.2026 № 4035-58/8 «Про внесення змін до рішення сесії міської ради від 15.12.2023 № 2448-31/8 «Про затвердження структури апарату та виконавчих органів, граничної чисельності працівників Підгородненської міської ради». 
26 серпня 2026 року ОСОБА_1 по справі № 160/25923/26 надала додаткові пояснення у справі, вказує, що заперечення Відповідача не спростовують ні істотної відмінності остаточної редакції Рішення № 4035 від проєкту, розглянутого 30.07.2026 року, ні ненадання Позивачу остаточного тексту та додатків до голосування, ні неможливості повноцінно реалізувати конкретні права, передбачені статтями 19 і 30 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», ні початку реалізації спірної структури через прийняття рішення № 4036, ні ризику створення численних похідних правовідносин, а також того, що зупинення дії Рішення № 4035 тимчасово зберігає попередню організаційну модель, не припиняючи діяльності ради. Невжиття заходу забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист і поновлення особистих депутатських прав Позивача в межах цієї справи. Запропонований захід безпосередньо пов`язаний із предметом позову, має тимчасовий характер, не вирішує спір по суті та є співмірним із наслідками подальшої реалізації оскарженого акта. 
Розглянувши заяву про забезпечення позову та перевіривши подані матеріали, суд зазначає таке.
За правилами частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
За приписами частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Відповідно до частини 2 статті 150 КАС України Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
За приписами частини 1 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Згідно частини 2 статті 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Як вказує заявник, оскаржуване Рішення є безпосередньою правовою підставою для здійснення передбачених ним структурних і кадрових змін та, якщо інше не встановлено його положеннями, не потребує повторного підтвердження міською радою для початку реалізації. Прийняття на його виконання окремих розпорядчих, кадрових та організаційних актів є не новим вирішенням радою питання про доцільність зміни структури, а способом реалізації вже прийнятого Рішення. У разі незастосування заходів забезпечення позову Відповідач до закінчення судового розгляду матиме можливість: затвердити та ввести в дію нові штатні розписи, положення про структурні підрозділи і посадові інструкції, а також змінити розподіл функцій між виконавчими органами; попередити працівників про наступне вивільнення, запропонувати їм переведення або повідомити про зміну істотних умов служби чи праці; прийняти індивідуальні кадрові акти про переведення, призначення або звільнення працівників та фактично укомплектувати новоутворені структурні підрозділи; здійснити передачу справ, документів, майна і повноважень між структурними підрозділами, а також пов`язані з цим реєстраційні, фінансові та організаційні дії.
Суд зазначає, що за змістом частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається якщо невжиття таких заходів може, зокрема, істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних саме тих прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Суд зазначає, що сам факт прийняття оскаржуваного рішення та можливість його подальшої реалізації шляхом прийняття відповідних організаційних і кадрових актів не свідчить про наявність передбачених статтею 150 КАС України підстав для забезпечення позову.
Заявник вказує, що позов подано для захисту особисто здійснюваних позивачем депутатських правомочностей, передбачених ст. 19 і 30 Закону України “Про статус депутатів місцевих рад”, зокрема права завчасно отримати необхідні документи й інформацію, вносити пропозиції та зауваження, брати участь в обговоренні, виступати з мотивів голосування та здійснювати поінформовану участь у прийнятті рішення. Отже, між оскаржуваним Рішенням, процедурою його прийняття та правами Позивача існує прямий і безпосередній правовий зв`язок
Проте, заявник не довів, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить або істотно ускладнить ефективний захист саме особистих прав позивача як депутата місцевої ради. Посилання на можливе звільнення, переведення чи призначення працівників стосуються прав та інтересів інших осіб і самі по собі не є свідченням того, що буде неможливий, або ускладнений ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів саме позивача, за захистом яких він звернувся.
Іншими словами, заявник не довів, що якщо не зупинити дію рішення ради, будуть істотно ускладнений чи унеможливлений ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся захисту, а саме депутатських правомочностей, передбачених ст. 19 і 30 Закону України “Про статус депутатів місцевих рад”, зокрема, права завчасно отримати необхідні документи й інформацію, вносити пропозиції та зауваження, брати участь в обговоренні, виступати з мотивів голосування та здійснювати поінформовану участь у прийнятті рішення.
У разі задоволення позову та набрання законної сили відповідним рішенням суду, оскаржуване рішення буде вважатись скасованим та у разі повторного розгляду радою вказаного питання позивач не позбавляється депутатських правомочностей, передбачених законом. Позивач не довів, що у разі задоволення позову скасування оскаржуваного рішення буде недостатнім для відновлення його депутатських прав.
Так само прийняття на виконання оскаржуваного рішення інших організаційних та індивідуальних актів не свідчить про неможливість їх подальшого перегляду або скасування у встановленому законом порядку. До того ж, заявник не обґрунтував, яким чином вірогідність прийняття таких актів співвідноситься з ризиком неможливості відновлення саме прав позивача та його повноважень депутата, зокрема, права завчасно отримати необхідні документи й інформацію, вносити пропозиції та зауваження, брати участь в обговоренні, виступати з мотивів голосування та здійснювати поінформовану участь у прийнятті рішення. 
Наведені заявником доводи щодо порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення належить до предмету перевірки судом під час розгляду справи по суті та на цій стадії не можуть бути підставою для висновку про наявність очевидних ознак протиправності рішення в розумінні статті 150 КАС України.
Враховуючи наведене, зміст заяви про забезпечення адміністративного позову не дозволяє суду дійти переконливого висновку про існування обставин, які згідно положень статті 150 КАС України є підставою для забезпечення позову, у зв`язку з чим у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.
Керуючись статтями150-158,248,256,294,295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:
У заяві ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі № 160/25923/26 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Савченко