Справа № 372/7036/25
Провадження № 2/357/4069/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
( ЗАОЧНЕ )

13 липня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді – Ярмола О. Я. ,
при секретарі – Вдовика А. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Обухівської міської ради як орган опіки і піклування про позбавлення батьківських прав,- 

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2025 року позивач звернулася до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що її син ОСОБА_4 з 2015 року знаходиться повністю на утриманні і вихованні матері, тобто позивача в справі. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям та здоров`ям сина. Позивач не знає де проживає відповідач, тривалий час не підтримує з ним жодних відносин.
Процесуальні дії та рішення у справі.
11.12.2025 суддя Обухівського районного суду направив матеріали позову за підсудністю до Білоцерківського міськрайонного суду.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 02.03.2026 року даний позов було передано судді Ярмолі О.Я. (а.с.29)
03.03.2026 ухвалою судді було прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в загальному порядку, призначено підготовче судове засідання на 25.03.2026. (а.с. 34-35).
25.05.2026 ухвалою суду було закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті (а.с.39-40, 43).
В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги.
Третя особа не направила в судове засідання свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, матеріали справи містять Висновок третьої особи, як органу опіки та піклування, стосовно даного розв`язання спору.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не інформований, відзив на позовну заяву не надходив.
З метою вжиття вичерпних заходів для повідомлення відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи та призначене судове засідання, 25.03.2026 судом, у порядку ч.11. ст.128 ЦПК України було опубліковано на офіційному вебсайті «Судової влади України» оголошення про призначення розгляду справи в судовому засіданні 05.05.2026 на 09:00, та аналогічне оголошення було розміщено з викликом на 25.05.2026 на 12:00, що в сукупності з вищевикладеним свідчить про вжиття всіх адекватних, розумних та можливих заходів із метою належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи.
Суд постановив проводити розгляд справи у відсутності відповідача, з постановленням заочного рішення, про що не заперечувала позивач та наведене відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Суд заслухавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наведене підтверджено свідоцтвом про народження /серія НОМЕР_1 / (а.с.18).
Рішенням Обухівського районного суду від 15.02.2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.11)
Рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради від 18.11.2025 за № 750 затверджено Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12-13).
До матеріалів справи додана медична документація в підтвердження незадовільного стану здоров`я і діагнозу у дитини сторін. Надано копію посвідчення дитини з інвалідністю (а.с. 73, 74, 18 ).
Місце проживання позивача разом з дитиною ОСОБА_5 зареєстроване в АДРЕСА_1 (а.с.16,17)
До матеріалів справи приєднано Акт обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї, характеристика на дитину зі школу, де зазначено, що ОСОБА_6 навчається на індивідуальній формі навчання (а.с.14,15).
Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Як роз`яснено у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, тоді коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків, які відповідають за неї за законом.
Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».
Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).
Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Враховуючи діагноз дитини та медичні рекомендації, суд не з`ясовував думку дитини щодо спору про позбавлення батьківських прав. 
Суд проаналізував та бере до уваги Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, затверджений Рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради від 18.11.2025 за № 750, як органу опіки та піклування, де вирішено, що доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Позивач суду пояснила, що її бувший чоловік та батько сина ОСОБА_4 був військовим, був в АТО. Позивач розійшлася з ним і з 2015 року не бачила його, він не виходив на зв`язок, через соцмережі позивач знайшла відповідача, щоб він надав дозвіл на огляд дитини психіатром. Відповідач з батьками виїхали в Росію, ніхто не має інформації про нього. Шлюб між сторонами було офіційно розірвано в 2016 році. Востаннє позивач бачила відповідача в червні 2015 року. З того часу він не цікавився сім`єю, сином, не надавав допомоги.
Під час розгляду даної справи знайшли підтвердження винна поведінка та свідоме нехтування батьківськими обов`язками відповідачем, які свідчать про ухилення від виховання дитини і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст. 164 СК України.
При цьому, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Аналогічна правова позиція мститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2021 року у справі № 331/8310/15, провадження № 61-4879св20.
Стороною позивача було надано до суду достатньо доказів того, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дитини, покинув сина без батьківської опіки, не приймає участі у його вихованні, не забезпечує належні умови проживання та харчування, не займається розвитком та лікуванням дитини, чим порушує встановлені в суспільстві правила співжиття, в тому числі відносно своєї дитини, і подання позову, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини.
З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає таке.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст.ст.133, 141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд - 

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по справі в сумі 1211 грн. 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача (стаття 285 ЦПК України), яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом, лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 / РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 /
Відповідач: ОСОБА_2 / РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 /
Третя особа: Виконавчий комітет Обухівської міської ради як органу опіки і піклування /адреса: вул. Київська, буд. 10, м. Обухів, Київська область, 08700/ 
Рішення складено і підписано 13.07.2026 року 
Суддя    	О. Я. Ярмола