П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/26630/25	

Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.
Дата і місце ухвалення: 04.05.2026р., м. Одеса 

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді: Бойка А.В.,
суддів : Єщенка О.І.,
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2026 року, задоволено частково позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Одеській області №155250034435 від 21 травня 2025 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за вислугу років, період його роботи в органах митної служби з 19.08.2002р. по 20.01.2004р.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.05.2025р., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ГУ ПФУ в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн.
10.03.2026р. позивач звернуся до Одеського окружного адміністративного суду із заявою в порядку ст.382 КАС України, в якій просив суд встановити судовий контроль за виконанням судового рішення по справі №420/26630/25.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04 травня 2026 року в задоволенні вказаної заяви відмовлено.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та не правильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 04.05.2026р. та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити подану ним заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.10.2025р. у справі №420/26630/25.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при вирішенні спірного питання суд першої інстанції помилково виходив з того, що встановлення судового контролю в порядку ст.382 КАС України є правом суду, а не його обов`язком. Судом не враховано імперативних положень абзацу другого частини першої статті 382 КАС України, який виключає дискрецію суду у вирішенні питання щодо встановлення судового контролю.
Також, апелянт посилається на правову позицію суду, висловлену у справі №420/12944/25, що у пенсійних справах судовий контроль за заявою позивача є обов`язком суду, а формальне посилання ПФУ на Постанову №821 не звільняє його від обов`язку фактичної виплати. Відмова у задоволенні заяви скаржника у справі №420/26630/25 за тих самих фактичних і правових обставин — пенсійна справа, той самий відповідач, той самий механізм затягування виплати через Постанову №821 — становить очевидне неоднакове застосування норм права у межах однієї й тієї ж судової інстанції, що порушує принципи правової визначеності та рівності перед судом.
Посилається апелянт і на те, що Постанова Кабінету Міністрів України від 14.07.2025р. №821 у тій частині, у якій вона блокує виплату пенсії, не підлягає застосуванню органом ПФУ, оскільки вона суперечить правовим актам вищої юридичної сили. На вебпорталі ПФУ заборгованість перед скаржником офіційно поіменована «Відкладена/ретроспективна Державний бюджет України». Сама лексика «Відкладена» — це визнання відповідачем власного свідомого затягування виплати. Жоден законодавчий акт не передбачає поняття «відкладеної» пенсії — це внутрішня конструкція ПФУ, що не має жодної підстави ні в Законі України «Про прокуратуру», а ні в Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і застосовується саме на підставі Постанови №821.
За твердженнями апелянта питання виплати пенсії не є самостійним предметом окремого спору. Фактична поведінка органу ПФУ демонструє: виплата (нехай і часткова) здійснюється саме на виконання рішення Одеського ОАС від 14.10.2025р. - інакше посилання на Постанову №821 було би безпідставним. Отже, виплата перебуває в безпосередньому правовому зв`язку з первісним рішенням, а тому належить до предмету судового контролю.
ГУ ПФУ в Одеській області подало письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції – без змін. Відповідач зазначає, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.10.2025р. зобов`язано Головне управління зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, період його роботи в органах митної служби з 19.08.2002р. по 20.01.2004р.; повторно розглянути заяву від 12.05.2025р., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. На виконання рішення суду до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за вислугу років, зараховано період його роботи в органах митної служби. Головним управлінням призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 14699,17 грн. Вказане свідчить про досягнення основної мети судового процесу виконання рішення суду та захист прав особи, що зверталась до суду з позовом, а саме: виконання зобов`язання, покладеного судом на відповідача у резолютивній частині рішення суду. Докази ухилення Головного управління від виконання рішення суду відсутні.
Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:
Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року по справі №420/26630/25 суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору у вказаній справі було право позивача на зарахування стажу та обов`язок відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії. На виконання рішення суду ГУ ПФУ в Одеській області здійснило перерахунок стажу позивача та прийняло рішення про призначення йому пенсії. Таким чином, обов`язок повторного розгляду, покладений судом, був реалізований органом владних повноважень шляхом прийняття відповідного адміністративного акту.
Суд зазначив, що судовим рішенням по справі №420/26630/25 не вирішувався спір щодо порядку та строків виплати нарахованої пенсії, незгода позивача із діями ГУ ПФУ щодо «ухилення від фактичного перерахування коштів», вчинених на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень» №821 від 14.07.2025р., становить предмет нового спору, який має вирішуватися в загальному порядку шляхом пред`явлення окремого позову, а не в межах процедури судового контролю за виконанням рішення по даній справі.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.
Зокрема, відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. 
В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21.11.2024р. №4094-IX, який набрав чинності 19.12.2024р., змінений механізм судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, у тому числі КАС України доповнено статтями 381-1, 382-1 - 382-3 та статтю 382 викладено в новій редакції.
Пунктом 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 21.11.2024р. №4094-IX установлено, що справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 382 КАС України (в редакції Закону №4094-IX) суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Як вже зазначалося колегією суддів, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року по справі №420/26630/25, зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за вислугу років, період його роботи в органах митної служби з 19.08.2002р. по 20.01.2004р., а також повторно розглянути заяву позивача від 12.05.2025р., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами у справі, що на виконання вказаного судового рішення ГУ ПФУ в Одеській області зарахувало до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за вислугу років, період його роботи в органах митної служби з 19.08.2002р. по 20.01.2004р., а також рішенням від 23.01.2026р. призначило позивачу пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» з 12.05.2025р. у розмірі 14699,17 грн. довічно. 
З 01.03.2026р. пенсія ОСОБА_1 була проіндексована та встановлена у розмірі 15051,95 грн.
З вказаного слідує, що територіальний орган ПФУ виконав рішення суду по справі №420/26630/25, а саме: здійснив зарахування до стажу позивача спірного періоду та повторно розглянув заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, за наслідками чого призначив позивачу пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру».
Зазначене, на думку колегії суддів, свідчить про те, що ГУ ПФУ в Одеській області виконало покладені на нього судовим рішення зобов`язання, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для встановлення судового контролю в порядку ст.382 КАС України. 
Як правильно звернув увагу суд першої інстанції, обов`язок повторного розгляду, покладений судом, був реалізований органом владних повноважень шляхом прийняття відповідного адміністративного акта – рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 . Незгода позивача із подальшими діями (або бездіяльністю) територіального органу Пенсійного фонду щодо фактичної виплати призначеної пенсії, в т.ч. й щодо застосування Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025р. №821 “Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень”, її розміру чи порядку черговості фінансування заборгованості, не охоплюється предметом спору по даній справі.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на встановлення судом судового контролю в іншій судовій справі №420/12944/25, оскільки у названій справі предметом спору було оскарження фізичною особою дій територіального органу ПФУ щодо обмеження пенсії максимальним розміром та зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії. 
У даному ж випадку, судовим рішенням по справі №420/26630/25 суд зобов`язав відповідача зарахувати стаж та повторно розглянути заяву про призначення пенсії, тобто питання щодо призначення пенсії чи її виплати в рамках даної судової справи не вирішувалося.
Колегія суддів звертає увагу, що питання реалізації положень ст.382 КАС України має вирішуватися судом залежно від обставин конкретної справи та дій суб`єкта владних повноважень - відповідача щодо виконання зобов`язальної частини судового рішення. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що надання судом оцінки діям відповідача щодо визначення правомірності розміру нарахованої пенсії та порядку її виплати, є неможливим, оскільки виходить за межі предмету розгляду у справі.
Для висновку про неправомірність дій відповідача в цій частині суд повинен вдатися до оцінки нових доказів та правових підстав такого розрахунку розміру пенсії позивача під час проведення нарахування пенсії позивача, а також зважити доводи і аргументи обох сторін на підтримку своєю позиції, що є неможливим в порядку здійснення судового контролю, визначеного положеннями статті 382 КАС України.
Отже, в цій справі за наведених обставин, встановлення судового контролю шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, не бути матиме того результату, з метою якого законодавець передбачив такий вид судового контролю як подання звіту про виконання судового рішення.
За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04 травня 2026 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Суддя-доповідач 		А.В. Бойко	
Судді	  	О.В. Єщенко   О.А. Шевчук