Справа № 344/19006/25 
Провадження № 22-ц/4808/1634/26 
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В. 
Суддя-доповідач Девляшевський 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого   Девляшевського В.А.,
суддів:    Луганської Л.В., Мальцевої Є.Є.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 13 березня 2026 року, у справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат,
в с т а н о в и в :
У жовтні 2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанси» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18.09.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем в електронній формі через вебсайт creditkasa.com.ua укладено договір про відкриття кредитної лінії №1273-9252. За умовами договору відповідач отримав кредит у сумі 20 000 грн строком на 300 календарних днів зі зниженою процентною ставкою 2,50 % на день та стандартною ставкою 3,00 % на день. 
Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, однак відповідач належним чином кредит не повернув, унаслідок чого станом на 10.09.2025 утворилася заборгованість у розмірі 189 000 грн, з яких 20 000 грн – заборгованість за тілом кредиту та 169 000 грн – заборгованість за процентами. Водночас позивач застосував до відповідача програму лояльності, передбачивши часткове списання процентів у сумі 97 200 грн за умови погашення решти боргу в розмірі 91 800 грн, з яких 20 000 грн – заборгованість за кредитом та 71 800 грн – заборгованість за процентами. Оскільки відповідач свої зобов`язання не виконав, позивач просив стягнути з нього 91 800 грн заборгованості та судові витрати.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 13 березня 2026 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1273-9252 від 18.09.2023 в розмірі 91 800 грн, з яких: 20 000 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 71 800 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. 
Не погодившись з вказаним рішенням, в частині стягнення процентів, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. На думку скаржника, суд першої інстанції безпідставно погодився з розрахунком позивача щодо нарахування процентів за ставкою 2,5–3 % на день за весь період кредитування до 13.07.2024 року. Відповідач вважає, що такий висновок суперечить умовам договору та правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц. Зокрема, що право кредитодавця нараховувати договірні проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, а подальші права кредитора підлягають захисту в порядку статті 625 ЦК України. Апелянт вказує, що договором про відкриття кредитної лінії № 1273-9252 від 18.09.2023 передбачено базовий період тривалістю 14 днів, тому вважає, що проценти могли бути нараховані лише за цей строк у сумі 7 000 грн, тоді як нарахування 71 800 грн процентів є неправомірним.
Крім того, скаржник вважає помилковим застосування судом положень Закону України № 3498-ІХ від 22.11.2023, оскільки кредитний договір укладено 18.09.2023, а зазначений закон набрав чинності лише 24.12.2023. На його переконання, таке застосування суперечить статті 58 Конституції України щодо незворотності дії законів у часі. Також апелянт зазначає, що стягнення процентів у розмірі 71 800 грн при сумі кредиту 20 000 грн не відповідає принципам добросовісності, розумності та справедливості, порушує баланс інтересів сторін і вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Просить оскаржене рішення в частині стягнення заборгованості за процентами у розмірі 71 800 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визначити розмір заборгованості за процентами у сумі 7 000 грн.
Представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 13 березня 2026 року – без змін. Зазначає, що 18.09.2023 між товариством та відповідачем в електронній формі через вебсайт creditkasa.com.ua укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1273-9252, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 20 000 грн строком на 300 календарних днів із базовим періодом 14 днів, зниженою процентною ставкою 2,5 % на день та стандартною процентною ставкою 3 % на день. Позивач вказує, що базовий період визначає лише проміжок часу, впродовж якого у позичальника виникає обов`язок сплати процентів, тоді як строк кредитування становить 300 днів і закінчується 13.07.2024.
Відповідно до умов договору проценти нараховуються на залишок неповернутої суми кредиту за кожен день користування ним до дати фактичного повернення або до закінчення строку кредитування. При укладенні договору відповідач був ознайомлений із його умовами, отримав паспорт споживчого кредиту та підтвердив свою згоду шляхом підписання договору одноразовим ідентифікатором.
Позивач зазначає, що наданий до суду розрахунок заборгованості є зрозумілим, відповідає умовам договору та містить усі необхідні відомості щодо основного боргу, процентів і здійснених платежів. Із розрахунку вбачається, що за період з 18.09.2023 по 17.10.2023 проценти переважно нараховувалися за зниженою ставкою 2,5 %, а з 18.10.2023 по 13.07.2024 - за стандартною ставкою 3 %. 
Відповідач здійснив часткові платежі на погашення заборгованості, що, на думку позивача, свідчить про визнання ним укладеного договору та боргу. При цьому після закінчення строку кредитування 13.07.2024 нарахування процентів було припинено, штрафні санкції та нарахування за статтею 625 ЦК України не застосовувалися.
Згідно з розрахунком позивача, станом на 10.09.2025 заборгованість за договором становила 189 000 грн, з яких 20 000 грн - основний борг та 169 000 грн - проценти. Разом з тим товариство застосувало до відповідача програму лояльності та погодилося списати 97 200 грн нарахованих процентів за умови сплати решти заборгованості у сумі 91 800 грн, яка й заявлена до стягнення у цій справі.
Щодо доводів апеляційної скарги про порушення статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач вважає їх безпідставними, оскільки зазначена норма стосується непропорційних штрафних санкцій, тоді як у даному випадку нараховувалися виключно проценти за користування кредитом відповідно до статей 1048, 1054 та 1056-1 ЦК України. 
Також вказує, що Закон України № 3498-ІХ від 22.11.2023, який набрав чинності 24.12.2023, не підлягає застосуванню до спірного договору, укладеного 18.09.2023, оскільки строк його дії після набрання чинності цим законом не продовжувався. Відтак процентні ставки 2,5 % та 3 % на день були встановлені відповідно до законодавства, чинного на момент укладення договору, а проценти нараховувалися в межах погодженого сторонами строку кредитування до 13.07.2024 року.
Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із встановлення факту укладення між сторонами кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів та невиконання ним обов`язку щодо їх повернення. Перевіривши розрахунок заборгованості, суд дійшов висновку, що проценти нараховані відповідно до умов договору та вимог Закону України «Про споживче кредитування» у межах строку кредитування. При цьому суд врахував зміни, внесені Законом № 3498-ІХ, самостійно перевірив розрахунок процентів і встановив, що їх фактичний розмір є більшим, ніж заявлений позивачем до стягнення, однак, керуючись принципом диспозитивності, задовольнив позов лише в межах заявлених вимог. 
Доводи відповідача про неспівмірність та несправедливість нарахованих процентів суд визнав безпідставними, оскільки відповідач добровільно погодився з умовами договору, а проценти були нараховані відповідно до його умов. У зв`язку з цим суд задовольнив позов у повному обсязі та стягнув з відповідача 91 800 грн заборгованості, з яких 20 000 грн - основний борг та 71 800 грн - проценти.
Колегія суддів не повністю погоджується із такими висновками, враховуючи наступне.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 18 вересня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 , за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1273-9252. 
Пунктом 2.2 зазначеного договору передбачено, що кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором.
Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 договору розмір кредиту – 20 000 грн; дата надання/видачі кредиту 18.09.2023. 
Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього договору, здійснюється кредитодавцем безпосередньо після укладення сторонами цього договору та надіслання позичальнику примірника договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту (п. 4.6 Договору).
Згідно з пунктом 4.7 договору плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом; тип процентної ставки за користуванням кредитом - фіксована. Процентна ставка за користування кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у даному договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за промо-ставкою та/або пільговою, та/або зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності.
Пунктом 4.10 договору передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 3,00% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою).
Згідно з пунктів 4.12 кредитного договору строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (далі - строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 13.07.2024.
Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 20 000 грн підтверджується квитанцією про перерахування суми кредиту №2366926361 від 18.09.2023, довідкою про перерахування суми кредиту №1273-9252 від 18.09.2023.
Згідно з розрахунку заборгованість відповідача станом на 10.09.2025 становить 189 000 грн, з яких: 20 000 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 169 000 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами за період з 18.09.2023 по 13.07.2024 (за відсотковою ставкою 2,5% до 17.10.2023 та 3% до 13.07.2024. При цьому нарахування відсотків здійснено до 13.07.2024.
Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким,що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя статті 207 ЦК України).
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Так, відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору,укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За таких обставин суд вважає, що між сторонами 18 вересня 2023 року договір про відкриття кредитної лінії №1273-9252 був укладений та підписаний в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами статей 6 , 627 ЦК України та статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надало відповідачу грошові кошти у розмірі 20 000 грн, що підтверджується матеріалами справи. 
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Враховуючи зміст кредитного договору слід дійти висновку, що ОСОБА_2 з моменту підписання цього договору був обізнаний щодо оплатності наданого кредиту, а також щодо свого обов`язку вносити плату за користування кредитом, розміру процентів, порядку їх сплати та відповідальності за прострочення погашення кредиту.
Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі не спростування презумпції правомірності договору, зокрема в частині умов щодо нарахування відсотків, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Стороною відповідача не надано належних доказів не надходження кредитних коштів на свій рахунок та доказів на спростування обставин, на які посилається позивач у позовній заяві. 
Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Зокрема, 22 листопада 2023 року прийнято Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX, який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Цим законом доповнено ч. 5ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів 2.5%, протягом наступних 120 днів 1,5%. 
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна процентна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%. 
Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Закону.
Кредитний договір № 1273-9252 укладений 18.09.2023 строком 300 днів. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року набрав чинності 24 грудня 2023 року. Тобто даний кредитний договір діяв після набрання чинності цим Законом. 
Відтак, проценти за період з 19.09.2023 по 24.12.2023 підлягають нарахуванню відповідно до умов договору за ставкою 2,5 % до 17.10.2023(7 000 грн) та 3,00% з 18.10.2023 (39 600грн) на день та становлять 46 600 грн.
Разом із тим, починаючи з 24.12.2023 по 13.07.2024, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». 
Відтак, за період з 24.12.2023 по 22.04.2024 підлягають нарахуванню за процентною ставкою 2,5 % на день, що становить 60 000 грн., та за період 23.04.2024 року по 13.07.2024 року (1,5%) становить 24 600 грн. 
Таким чином, загальна сума процентів, нарахованих відповідно до вимог закону та договору, становить 131 200 грн.
Водночас, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 97 200 грн. Відтак, розмір процентів, що підлягає стягненню з позичальника, становить 34 000 грн (131 200 грн – 97 200 грн).
Отже, заборгованість відповідача за договором №1273-9252 від 18.09.2023 становить 54 000 грн, яка складається з 20 000 грн – заборгованість по тілу кредиту, 34 000 грн – заборгованість за нарахованими процентами.
Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта щодо невідповідності розміру нарахованих процентів тілу кредиту, оскільки саме по собі істотне перевищення розміру нарахованих процентів над сумою основного боргу не свідчить про їх явно обтяжливий характер та не є достатньою підставою для їх зменшення. Скаржник не навів належного обґрунтування необхідності зменшення відсотків до 7000 грн та не встановив обставин, які б свідчили про порушення внаслідок їх стягнення справедливого балансу інтересів сторін.
Згідно з частинами першою, другою, шостою статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.
Для визнання договору недійсним за статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач мав довести, яку саме неправдиву, неповну або ненадану інформацію використано у підприємницькій практиці та як така практика спонукала чи могла спонукати його укласти правочин, на який він інакше не погодився б. 
Судом встановлено, що кредитний договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором А3955. У договорі визначено суму кредиту, строк кредиту, процентні ставки, порядок погашення заборгованості.
Відповідно до пункту 11.3.1 позичальник до укладення договору уважно ознайомився з текстом цього договроу та правилами, а також отримав від кредитодавя інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на веб-сайті кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.
Таким чином, зі змісту кредитного договору вбачається, що при його укладенні сторони погодили розмір процентної ставки, можливість її перегляду, графік погашення кредиту та кінцевий термін повернення кредиту, з якими позичальник погодився, засвідчивши це електронним підписом.
Позивачу була надана необхідна переддоговірна інформація, передбачена Законом України «Про захист прав споживачів». Позичальник не звертався до кредитора із заявами про надання додаткової інформації або роз`яснення положень договору, не скористався правом на відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Доводи клопотання про необхідність витребування первинних бухгалтерських документів, банківських виписок та технічних логів є необґрунтованими.
Відповідач не заперечував факту укладення кредитного договору № 1273-9252 від 18 вересня 2023 року та отримання кредитних коштів, а апеляційну скаргу подав, зокрема, щодо стягнення процентів. Отже, витребування доказів на підтвердження обставин укладення договору та видачі кредиту не стосується предмета апеляційного перегляду.
Крім того, відповідне клопотання відповідач не заявляв у суді першої інстанції, а поважних причин неможливості його подання у встановлений строк не навів. Відповідно до статті 367 ЦПК України подання нових доказів у суді апеляційної інстанції допускається у визначених законом випадках, а саме по собі бажання доповнити доказову базу таких підстав не становить.
Безпідставними є й посилання на необхідність надання виключно первинних бухгалтерських документів та технічних логів. Законодавство не встановлює, що факт укладення електронного кредитного договору може підтверджуватися лише такими документами. У матеріалах справи наявні оферта, проєкт кредитного договору, паспорт споживчого кредиту та інші документи, сформовані та підписані кваліфікованим електронним підписом, які підтверджують укладення договору та його умови.
Посилання на постанову Верховного Суду від 04 лютого 2026 року у справі № 758/14925/23 також не свідчить про необхідність витребування технічних логів у кожній справі щодо електронного кредитного договору. Правова позиція Верховного Суду не встановлює безумовного обов`язку сторони подавати IP-адреси, часові мітки, технічні логи чи інші метадані, а передбачає оцінку електронних доказів у сукупності з іншими доказами.
Факт надання кредитних коштів підтверджується наявною у матеріалах справи випискою по рахунку позичальника, яку суд першої інстанції оцінив у сукупності з іншими доказами. Відповідач не надав доказів, які б спростовували факт отримання кредиту.
Таким чином, з огляду на те, що обставини укладення договору та отримання кредиту відповідачем не заперечувалися, предметом апеляційного оскарження є, зокрема, розмір процентів, а клопотання про витребування зазначених доказів у суді першої інстанції не заявлялося, правові підстави для його задоволення відсутні.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити вимоги апеляційної скарги, рішення суду в частині стягнення заборгованості змінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за кредитним договором від 18 вересня 2023 року № 1273-9252 з 91 800 грн до 54 000 грн, з яких 20 000 грн заборгованість за кредитом та 34 000 грн заборгованість за відсотками.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
Оскільки позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задоволено частково на 58,8%, тому сплачений судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 1425 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
ОСОБА_1 оскаржив рішення в частині стягнення прострочених відсотків.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково на 52,64%, тому судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 913,08 грн підлягає стягненню на корись відповідача.
Шляхом взаємозаліку зазначених сум з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 488,08 грн (1 913,08 - 1 425,00).
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381- 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Івано-Франківського міського суду від 13 березня 2026 року в частині визначення суми заборгованості за відсотками за договором про відкриття кредитної лінії №1273-9252 від 18 вересня 2023 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції: стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №1273-9252 від 18 вересня 2023 року у розмірі 54 000 грн (п`ятдесят чотири тисячі), з яких: 20 000 грн прострочена заборгованість за кредитом та 34 000 грн прострочена заборгованість за нарахованими відсотками.
Розподіл судових витрат в суді першої інстанції змінити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на користь ОСОБА_1 488,08 грн витрат по сплаті судового збору.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий        В.А. Девляшевський
Судді:         В.М. Луганська
Є.Є. Мальцева

Повне судове рішення складено 04 вересня 2026 року.