П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/31648/24	

Перша інстанція суддя Бойко О.Я.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Яковлєва О.В.,
суддів Крусяна А.В., Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено Шістнадцятій кадровій комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Офісу Генерального прокурора, а саме: 
- визнати протиправними дії Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур щодо включення ОСОБА_1 до графіку складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора на 9 жовтня 2024 року;
- зобов`язати Шістнадцяту кадрову комісію з атестації прокурорів регіональних прокуратур та Офіс Генерального прокурора припинити процедуру атестації ОСОБА_1 як прокурора на якого відповідно п. 8 розд. ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №113-ІХ не поширюються положення щодо проходження атестації.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року відмовлено у задоволенні позову.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції помилково не враховано, що обов`язок проходження прокурорами атестації, передбаченої ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» не поширюються на прокурорів, яких після набрання чинності цим Законом призначено на адміністративні посади, зокрема посади керівника підрозділу обласної прокуратури.
Крім того, апелянт зазначає про наявність судових рішень, які підтверджують, що його призначено на адміністративну посаду в обласній прокуратурі після набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».
Тому, апелянт вважає, що він, як прокурор, не має обов`язку проходити процедуру атестації за ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».
В свою чергу, Офісом Генерального прокурора подано відзив на апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював в органах прокуратури з 21 червня 2006 року, на посаді начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадження та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області - з 12 травня 2020 року.
Згідно з Єдиним державним реєстром судових рішень рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2024 року, у справі № 420/36391/23, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року, вирішено, зокрема:
- визнати протиправним та скасувати рішення Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур «Про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку з неявкою для складання іспиту у формі анонімного тестування y з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону відповідності здійснювати повноваження прокурора, а також ненаданням документального підтвердження інформації про поважні причини його неявки до початку перенесеного складення відповідного іспиту» від 02 листопада 2023 року № 5, прийняте щодо ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ Одеської обласної прокуратури від 01 грудня 2023 року №1912 к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадження та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області;
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадження та координації правоохоронної діяльності Одеської обласної прокуратури з 05.12.2023 року.
Між тим, 03 жовтня 2024 року на електрону адресу позивача надійшов лист-запрошення від відповідача на 1 етап атестації, в якому запрошено позивача для складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора 09 жовтня 2024 року, за адресою: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 81Б, корпус 1, аудиторія 419.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

За наслідком з`ясування обставин у справі, судом першої інстанції зроблено висновок про залишення позову без задоволення, оскільки виклик позивача для проведення атестації є правомірним, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про прокуратуру» визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.
При цьому, 25 вересня 2019 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».
Згідно п. 3 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.
Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором.
За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. 
Згідно п. 4 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», день початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур визначається рішеннями Генерального прокурора стосовно Офісу Генерального прокурора, усіх обласних прокуратур, усіх окружних прокуратур. Вказані рішення публікуються у газеті «Голос України».
Згідно п. 7 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», положення щодо проходження атестації, передбаченої цим розділом, поширюються на прокурорів та слідчих органів прокуратури, які: 1) на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах; 2) на день набрання чинності цим Законом займали посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, але з поважних причин, до яких належать тимчасова непрацездатність, відпустка по догляду за дитиною, відрядження для участі в роботі інших органів на постійній основі тощо, не проходили атестацію; 3) звільнені з органів прокуратури у зв`язку з настанням підстав, передбачених підпунктами 1 і 2 пункту 19 цього розділу, щодо яких набрало законної сили рішення суду про поновлення на посаді прокурора у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, у тому числі у разі прийняття судом рішення про поновлення на посаді прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах; 4) звільнені до набрання чинності цим Законом з органів прокуратури, щодо яких набрало законної сили рішення суду про поновлення на посаді прокурора у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, у тому числі у разі прийняття судом рішення про поновлення на посаді прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах.
Прокурори та слідчі органів прокуратури, зазначені в підпунктах 1-4 цього пункту, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації.
Проходження атестації особами, зазначеними в підпункті 3 цього пункту, розпочинається з етапу, на якому було прийнято рішення про неуспішне її проходження.
Згідно п. 8 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», положення щодо проходження прокурорами атестації, передбачені цим розділом, не поширюються на:
1) Генерального прокурора, а також прокурорів, яких після набрання чинності цим Законом призначено на адміністративні посади, передбачені пунктами 1-15 частини першої статті 39 Закону України «Про прокуратуру»;
2) осіб, які призначаються за результатами добору на посаду прокурора відповідно до пункту 20 цього розділу;
3) керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України, його першого заступника, заступника, керівників підрозділів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України, їх заступників, прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України, які займають свої посади станом на день набрання чинності цим Законом. Такі прокурори Спеціалізованої антикорупційної прокуратури переводяться на аналогічні посади до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора;
4) осіб, яких призначено на посади першого заступника, заступника Генерального прокурора у період з 30 серпня 2019 року.
Згідно ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про прокуратуру», адміністративними посадами в Офісі Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратурах (крім посад, зазначених у частині третій цієї статті) є посади: 1) Генерального прокурора; 2) першого заступника Генерального прокурора; 3) заступника Генерального прокурора; 4) керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора; 5) заступника керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора; 6) керівника обласної прокуратури; 7) першого заступника керівника обласної прокуратури; 8) заступника керівника обласної прокуратури; 9) керівника підрозділу обласної прокуратури; 10) заступника керівника підрозділу обласної прокуратури; 11) керівника окружної прокуратури; 12) першого заступника керівника окружної прокуратури; 13) заступника керівника окружної прокуратури; 14) керівника підрозділу окружної прокуратури; 15) заступника керівника підрозділу окружної прокуратури.

Колегією суддів встановлено, що предметом позову у даній справі є дії Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур щодо включення ОСОБА_1 до графіку складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.
В даному випадку, позивач обґрунтовує протиправність спірних дій посилаючись на вимоги пп. 1 п. 8 розділу II «Прикінцевих і перехідних положень» Закону України «Про внесення до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», які передбачають, що положення щодо проходження прокурорами атестації, передбачені цим розділом, не поширюються на прокурорів, яких після набрання чинності цим Законом призначено на адміністративні посади, передбачені пунктами 1-15 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про прокуратуру».
Між тим, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, в межах вимог та доводів апеляційної скарги позивача, колегія суддів зазначає наступне.
Так, з аналізу вищевикладених норм матеріального права вбачається, що прокурори та слідчі органів прокуратури, які на день набрання чинності ЗУ «Про внесення до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації.
При цьому, до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.
За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. 
В свою чергу, наказом Генерального прокурора від 08 вересня 2020 року № 414 визначено 11 вересня 2020 року днем початку роботи обласних прокуратур. 
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на момент призначення позивача на посаду начальника організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадження та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області він мав статус керівника відділу регіональної прокуратури. 
При цьому, позивачем не заперечується того факту, що на момент подання позову у даній справі він не здійснив успішного проходження атестації прокурорів.
В свою чергу, у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2022 року, у справі № 420/7292/21, на яку посилається апелянт, судом зроблено висновок, що за відсутності успішного проходження атестації прокурорів або успішного проходження добору на вакантні посади прокурорів відсутні правові підстави для переведення позивача до Одеської обласної прокуратури. Тому, суд не вбачав правової можливості визнати протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури, щодо неприйняття рішення про зарахування позивача на посаду згідно із діючим штатним розписом Одеської обласної прокуратури.
З іншого боку, колегія суддів зазначає, що факт внесення змін у записах трудової книжки позивача щодо назви прокуратури, на виконання судового рішення у справі № 420/7292/21, не змінює тих обставин, що позивач не здійснив успішного проходження атестації прокурорів.
Аналогічним чином, колегія суддів не приймає доводів апелянта про те, що рішенням Одеський окружний адміністративний суд від 13 березня 2024 року, у справі № 420/36391/23, поновлено його на посаді начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадження та координації правоохоронної діяльності Одеської обласної прокуратури з 05 грудня 2023 року.
В даному випадку, вищевикладені положення п. 7 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» передбачають, що звільнені з органів прокуратури у зв`язку з прийняттям рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурори, щодо яких набрало законної сили рішення суду про поновлення на посаді, зокрема в обласних прокуратурах, підлягають проходженню атестації прокурорів з етапу, на якому було прийнято рішення про неуспішне її проходження.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що положення п. 8 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» на позивача не поширюються та позивач має продовжити розпочату процедуру атестації.
Вказані висновки свідчать про відсутність правових підстав для задоволення позову у даній справі.
Між тим, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
Судді	  	А.В. Крусян   О.А. Шевчук