Справа №484/3033/26
Провадження №2/484/2180/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.08.2026 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
в складі : головуючого судді - Медведєвої Н.А.
секретар судового засідання – Бикова О.П.
розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Первомайську в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшов позов ОСОБА_1 до Первомайської міської ради Миколаївської області про визначення додаткового строку у два місяця після набрання рішенням законної силидля подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мотивуючи вимоги представник позивача вказав, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, зокрема на земельну ділянку, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3755гі з кадастровим номером 4825400000:03:000:0342, що розташована в межах території Первомайської районної ради Первомайського району Миколаївської області. Вказану земельну ділянку померлий за життя заповів позивачці, однак вона не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знала про наявність такого заповіту та про смерть ОСОБА_3 . Вказане, на думку представника позивача, є підставою для задоволення позову.
25.05.2026позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання, за клопотання представника позивача витребувана у приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Величка Сергія Олександровича копія спадкової справи, заведена після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Долинська, Кіровоградської області.
На виконання ухвали суду 23.06.2026 до суду надійшла копія спадкової справи №11/2022, заведена 09.02.2022 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Долинська, Кіровоградської області, відповідно до якої спадкоємцем за законом є ОСОБА_2 .
24.06.2026за клопотання представника позивача первісний відповідач Первомайська міська рада Миколаївської області замінений на відповідача ОСОБА_2 .
У підготовче засідання представник позивача до суду не прибув, надав заяву, в якій позов підтримав повністю, просив його задовольнити в повному обсязі, розглядати справу без його участі та участі позивача.
Відповідачка ОСОБА_2 на судове засідання не прибула, надала заяву, в якій визнала позовні вимоги та просила справу розглянути без її участі.
Оскільки учасники справи на судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 . Спадщину після його смерті прийняла його донька ОСОБА_2 , подавши відповідну заяву до приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Величка Сергія Олександровича. За її заявою були видані свідоцтва про право на спадщину за законом 11.11.2023 на 1/3 частину житлового будинку та 1/3 земельної ділянки з кадастровим номером 4810400000:03:041:0005 за адресою: АДРЕСА_1 , 27.12.2023 – на грошовий вклад у АТ «Державний ощадний банк України».
Також копія спадкової справи містить заповіт, складений 22.09.2017, яким ОСОБА_3 заповів ОСОБА_1 земельну ділянку, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3755гі з кадастровим номером 4825400000:03:000:0342, що розташована в межах території Первомайської районної ради Первомайського району Миколаївської області.
Відповідно до відповіді з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказана земельна ділянка належить ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю РІ№425187, виданого 15.01.2003 Первомайською районною державною адміністрацією Миколаївської області.
Свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку не видавалось.
У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачці постановою приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Величка Сергія Олександровича 06.05.2026 відмовлено через пропуск строку для прийняття спадщини.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.
Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частинаперша статті 1270 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).
Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як - от розумність, добросовісність та справедливість.
Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.
Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного 
Велика Палата Верховного Суду у постанові 686/5757/23 від 26 червня 2024 висновувала, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність суд не повинен ототожнювати з його (спадкоємця) незнанням про його право на спадкування загалом, оскільки в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування.
Коли ж особа усвідомлює чи повинна усвідомлювати, що вона є учасником процесу спадкування, зокрема на підставі своєї спорідненості зі спадкодавцем як спадкоємець першої черги спадкування або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, і не вчиняє активних дій, спрямованих на прийняття спадщини (засвідчення своєї згоди на вступ у всі правовідносини спадкодавця) виходячи з обставин, які не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасного прийняття спадщини, то її необізнаність про наявність заповіту не може розглядатися як підстава для визначення їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини.
При цьому у вказаній постанова Велика Палата Верховного Суду дійшла переконання про наявність підстав для відступу від загального правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, про те, що «необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини», шляхом конкретизації, зазначивши таке:
- необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права;
- втім це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини;
- спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини у встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини;
- тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування).
Позивачка не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 за законом.
Статтею 63 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.
Відповідно до підпункту 2.2 пункту 2 та підпункту 3.2 пункту 3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595 При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту, крім випадків, передбачених підпунктом 2.7 цього пункту. Для того, щоб не допустити пропуску строку для прийняття спадщини, встановленого законодавством, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.
Отже, наведеними правилами передбачено обов`язок нотаріуса після заведення спадкової справи перевіряти наявність заповіту, вчиняти дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому/їй є відомим, а також право зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. До того ж, з метою дотримання строку для прийняття спадщини нотаріус повинен роз`яснити спадкоємцям, які звернулися з приводу такої спадщини, право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Наведені правила не передбачають для нотаріуса обов`язку у всіх випадках подавати оголошення у пресі про відкриття спадщини та закликання до спадкування; нотаріус не повинен здійснювати розшук спадкоємців, місце проживання яких йому не є відомим. 
Спадкова справа не містить повідомлення нотаріусом позивачки про наявність заповіту, складеного на її ім`я. Відсутні докази того, що нотаріус здійснив виклик позивачки як спадкоємця за заповітом шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.
Вказане вище вказує на необізнаність позивачки про смерть ОСОБА_3 та наявність заповіту.
При цьому відповідачка, яка є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , визнала позов, не заперечувала проти його задоволення. 
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Згідно із вимогами ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
На підставі викладеного вище, те, що позов не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову та задовольнити позов у повному обсязі.
Керуючись ст. 223, 258, 259, 263-266 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
позов задовольнити повністю.
Визначити ОСОБА_1 додатковий строк у два місяця після набрання рішенням законної силидля подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Миколаївського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.
Інформація про учасників справи:
Позивачка - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Суддя Н.А.Медведєва
Повне судове рішення складено 28.08.2026