ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2026 р. 	Справа № 520/7417/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2026, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., м. Харків, по справі № 520/7417/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (далі – відповідач), в якому просив суд:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення з 20.05.2023 по 07.11.2023 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;
зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) за періоди: з 20.05.2023 року по 07.11.2023 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 1 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2026 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши підстави для поновлення строку. 
06.04.2026 року до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, в обґрунтування якої зокрема зазначено, що фактично, позивачем письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні отримано 25.03.2026, а отже строк звернення до суду з даним позовом не порушено.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2026 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачу.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2026 року скасувати з направленням справи до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що у даних спірних правовідносинах, у поняття «письмове повідомлення про нараховані та сплачені позивачу суми при звільненні» у розумінні аспекту початку обрахунку строків звернення до суду за ч.2 ст.233 КЗпП в редакції, яка діє з 19.07.2022 може бути лише сукупність грошового атестату та відомостей, в яких відповідач повідомив позивачу про застосований механізм при обрахунку його грошового забезпечення. Якщо грошовий атестат датується нормативно моментом звільнення особи, то про застосований відповідачем неналежний механізм при обрахунку грошового забезпечення позивача, останній дізнався лише з листа відповідача від 25.03.2026, де відповідач посвідчив, що механізм первинної редакції п.4 ПКМУ 704, ним застосовано не було, а до суду позивач звернувся 01.04.2026, тобто в межах трьохмісячного строку.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Повернувши позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позов поданий поза межами строку звернення до суду та в заяві про поновлення строку, поданій на виконання ухвали суду, не зазначено поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.
У відповідності до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.
Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю.
Відповідно до положення частини другої статті 233 КЗпП України:
«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
Отже, приписи частини першої статті 233 КЗпП України пов`язують відлік тримісячного строку звернення до суду з днем, коли особа (працівник, службовець) дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.
Верховним Судом при розгляді справи №460/21394/23 (постанова від 21 березня 2025 року) констатовано, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що, до прикладу у вказаній справі, відбулося шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).
Відтак, колегія суддів вважає, що у контексті обставин справи, що розглядається, ключовим питанням є не лише визначення предмету спору, але й дати, коли позивач дізнався про порушення своїх прав.
День, коли особа дізналася про порушення свого права - це установлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).
Якщо цей день установити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.
Так, у відповідності до п. 1 Розділу ХХХІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту затвердженої Наказом МВС України 20.07.2018 № 623 (далі – Інструкція № 623), при переміщеннях по службі, переведеннях, а також при звільненні осіб рядового і начальницького складу фінансовий підрозділ (бухгалтерія) зобов`язаний забезпечити їх усіма належними видами грошового забезпечення і про виплачені суми зробити відповідні записи в грошовому атестаті (додаток 4).
Грошовий атестат особам рядового і начальницького складу видається, зокрема, при звільненні в запас або відставку із призначенням пенсії.
Згідно з п. п. 2, 3 Інструкції № 623, грошовий атестат видається під розписку в журналі, де реєструються грошові атестати. Крім того, у журналі зазначаються: номер і дата видачі грошового атестата; прізвище, ім`я, по батькові власника атестата, займана ним посада, спеціальне звання; куди вибув власник атестата; до якого часу виплачено грошове забезпечення, з якого окладу і які саме виплачені надбавки.
Грошові атестати розбірливо заповнюють і підписують керівник органу управління (підрозділу) та керівник фінансового підрозділу, після чого скріплюють печаткою.
Відповідно до п. 4 Інструкції № 623, грошові атестати без печатки чи підпису, з підчистками або заздалегідь не обумовленими виправленнями, а також неправильно заповнені вважаються недійсними. Виправлення, зроблені в грошовому атестаті, мають бути завірені в установленому порядку.
У грошовому атестаті має бути підпис його власника, що підтверджує правильність записів за проведеними розрахунками.
Отже, про розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення особи, яка вибуває до нового місця служби, або яка звільняється зі служби, дізнається у день звільнення шляхом засвідчення особистим підписом на грошовому атестаті.
Водночас, варто наголосити, що визначення моменту вручення грошового атестата як початку перебігу строку у цій справі відповідає вимогам частини другої статті 233 КЗпП України.
Наведені висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.01.2026 року у справі № 200/8730/24, та підлягають врахуванню на підставі ст.242 КАС України.
Так, предметом спору у даній справі є бездіяльність відповідача щодо непроведення позивачу нарахування грошового забезпечення у період з 20.05.2023 по 07.11.2023 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.
З матеріалів справи встановлено, що позивач зі служби ДСНС України 07.11.2023, що вбачається з наявного в матеріалах справи витягу з наказу (по особовому складу) від 07.11.2023 року № 548.
Таким чином, позивач був звільнений зі служби 07.11.2023 року.
Тобто, спірними у даній справі є правовідносини, які виникли щодо невиплаченого грошового забезпечення позивача, який припинив виконувати обов`язки служби.
Колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції не було з`ясовано чи отримував позивач при звільненні письмовий документ, у якому зазначено нараховані та виплачені суми при звільненні, адже дата одержання такого письмового повідомлення є датою обізнаності позивача про порушення її прав, що і становить предмет спору.
За висновками Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у справі №460/21394/23 (постанова від 21 березня 2025 року) (пункт 79) визначення моменту вручення грошового атестата як початку перебігу строку відповідає вимогам частини другої статті 233 КЗпП України та не суперечить принципу юридичної визначеності.
Втім, матеріали справи не містять доказів, коли позивач отримав відомості щодо нарахованих та виплачених йому сум грошового забезпечення, у зв`язку зі звільненням.
Матеріалами справи встановлено, що позивач 10.03.2026 через адвоката звернувся до відповідача з питанням застосування відповідачем механізму при обрахунку грошового забезпечення позивача за період з 20.05.2023 по 07.11.2023, відповідно до п.4 Постанови КМУ № 704, та отримав лист та довідку, зі змісту якої, посадові оклади за тарифними розрядами визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року на відповідний коефіцієнт. 
За загальним правилом отримання від суб`єкта владних повноважень відповіді за звернення не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав.
Однак, судом першої інстанції не було встановлено обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме чи отримано позивачем при звільненні, а також у період з часу звільнення по 10.03.2026 року (дата звернення позивача з запитом), інформації щодо нарахованих та виплачених сум грошового забезпечення. 
Враховуючи викладені вище обставини відсутності інформації щодо повідомлення позивача про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку пропущення позивачем строку, встановленого ст. 233 КЗпП України, без з`ясування обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 21.01.2026 року у справі № 200/8730/24. 
Стосовно висновків суду першої інстанції про те, що позивач 05.03.2025 вже звертався до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області щодо перерахунку його грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 20.05.2023 (судова справа № 520/5006/25) та у вказаній справі судом 28.05.2025 було ухвалено рішення, що свідчить про обізнаність позивача про своє порушене право щодо нарахування та виплати йому грошового забезпечення в неналежному розмірі та про об`єктивну можливість звернення позивача до суду з відповідним позовом в більш короткі строки, то колегія суддів вважає такі висновки безпідставними, оскільки строк звернення до суду обчислюється з часу отримання грошового атестату, або інших доказів з інформацією про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення, судом першої інстанції не було встановлено обставини щодо повідомлення позивача про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення.
Так, дійсно з інформації Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2025 року у справі № 520/5006/25 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області щодо непроведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2020 по 20.05.2023 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, буд. 8, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61013, код ЄДРПОУ 38631015) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) за періоди: з 01.01.2020 по 31.12.2020 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; з 01.01.2021 по 31.12.2021 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 1 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; з 01.01.2022 по 31.12.2022 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 1 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; з 01.01.2023 по 20.05.2023 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 1 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Наведеним рішенням встановлено, що відповідач подав відзив на позов, в якому зазначив, що в період з 01.02.2020 по 19.05.2023 грошове забезпечення нараховувалося фактично із застосування прожиткового мінімуму, встановленого законом на 01.01.2018 (1762 грн), підстав для застосування інших показників, враховуючи відповідну практику Верховного суду України без змін Уряду, у Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, відсутні.
Крім того, наведеним рішенням встановлено, що на звернення представника позивача, відповідач листом № 65050-1504/65190 від 11.02.2025 повідомив, що у Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області відсутні підстави для перерахунку грошового забезпечення.
Вказане, дійсно свідчить про те, що позивач вже звертався до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області щодо перерахунку його грошового забезпечення.
Однак, у справі, що переглядається № 520/7417/26 позивачем заявлено інші позовні вимоги, а саме щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за інший період - з 20.05.2023 по 07.11.2023.
До того ж, судовим рішенням у справі № 520/5006/25, не встановлювались обставини щодо отримання позивачем грошового атестату.
Отже, пославшись на наявність факту звернення позивача з наведеним позовом у справі №520/5006/25, суд першої не з`ясував обставин щодо повідомлення або неповідомлення позивача про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення, зокрема, й щодо отримання позивачем грошового атестату.
Оскільки ключовим питанням є дати, коли позивач дізнався про порушення своїх прав.
За таких обставин, колегія суддів приходить висновку, що суд першої інстанції формально підійшов до застосування положень ст. 122 КАС України та не надав належної оцінки наведеним обставинам у їх сукупності.
Отже, висновки суду першої інстанцій про наявність підстав для повернення позивачу позову є помилковими та передчасними, свідчать про неправильне застосування судом норм процесуального права.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення з порушенням норм процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.
Відповідно до частини третьої статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню а справа направленню до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2026 по справі № 520/7417/26 - скасувати.
Справу № 520/7417/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко 	
Судді	   	Т.С. Перцова   С.П. Жигилій