ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2026 року
м. Чернівці
справа № 716/1522/25
провадження № 22-з/822/46/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Одинака О. О.
суддів: Височанської Н. К., Кулянди М. І.
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 
відповідач ОСОБА_2 
розглянувши заяву ОСОБА_2 , в інтересах якої діє Данищук Василь Вячеславович, про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 09 лютого 2026 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 41 765 гривень 40 копійок майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та вирішено питання про розподіл судового збору.
Додатковим рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 19 лютого 2026 року вирішено питання про розподіл інших судових витрат.
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 13 липня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу Заставнівського районного суду Чернівецької області від 18 листопада 2025 року залишено без змін. Рішення цього суду від 09 лютого 2026 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди. Додаткове рішення від 19 лютого 2026 року скасовано. З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 1 816 гривень 80 копійок судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
17 липня 2026 року ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , через підсистему «Електронний суд» подав заяву про ухвалення додаткової постанови, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 12 600 гривень витрат на професійну правничу допомогу, з яких 9 600 гривень становлять витрати, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції, а 3 000 гривень - витрати на складення апеляційної скарги.
На обґрунтування заяви зазначав, що у відзиві на позовну заяву було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 9 600 гривень, а в апеляційній скарзі порушено питання про розподіл таких витрат та заявлено про намір подати докази на підтвердження їх розміру після ухвалення судового рішення. Також посилався на понесення ОСОБА_2 витрат у розмірі 3 000 гривень за складення апеляційної скарги, питання про розподіл яких постановою апеляційного суду не вирішено.
На підтвердження заявлених витрат представник відповідачки подав договір про надання правничої допомоги № 177 від 29 серпня 2025 року, попередній розрахунок суми судових витрат від 31 серпня 2025 року, платіжну інструкцію від 05 листопада 2025 року та додаток від 15 липня 2026 року до договору про надання правничої допомоги.
Відповідно до попереднього розрахунку вартість первинної консультації та ознайомлення з матеріалами справи становить 2 000 гривень, складення відзиву на позовну заяву та виготовлення копій додатків - 6 000 гривень, участі у двох судових засіданнях - 1 600 гривень. Загальний попередній розмір витрат визначено у сумі 9 600 гривень.
Згідно з платіжною інструкцією від 05 листопада 2025 року ОСОБА_2 перерахувала адвокату Данищуку В. В. 9 600 гривень із призначенням платежу «надання правової допомоги». Додатком від 15 липня 2026 року до договору вартість складення апеляційної скарги визначено у розмірі 3 000 гривень.
До заяви додано квитанцію про доставку 17 липня 2026 року її копії та доданих документів представнику ОСОБА_1 - Венерському О. С. через підсистему «Електронний суд». Клопотання про зменшення заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу до апеляційного суду не надходило.
Перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, а в частині витрат, понесених під час розгляду справи в суді першої інстанції, - залишенню без розгляду з огляду на таке.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21 зазначено, що додаткове судове рішення є актом правосуддя, яким усувається неповнота основного судового рішення, зокрема в частині невирішеного питання про розподіл судових витрат, і водночас воно не може змінювати суті основного рішення.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України до судових витрат належать судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. За змістом частин першої та другої статті 137 цього Кодексу такі витрати несуть сторони, а за результатами розгляду справи вони підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт і їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові інші судові витрати покладаються на позивача.
Частиною першою статті 134 ЦПК України передбачено подання разом із першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат. Водночас відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання доказів протягом установленого строку відповідна заява залишається без розгляду.
У додатковій постанові від 31 липня 2024 року у справі № 758/11022/21 Верховний Суд виходив із того, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входять до предмета доказування у справі, а на підтвердження таких обставин мають бути надані договір про надання правничої допомоги, документи щодо обсягу і вартості наданих послуг та докази їх оплати або виникнення обов`язку з оплати. У цій же постанові Верховний Суд застосував процесуальний механізм поновлення строку на подання відповідних доказів за наявності окремого клопотання та наведених заявником причин його пропуску.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції
У відзиві на позовну заяву представник ОСОБА_2 навів лише попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 600 гривень. Цей розрахунок повідомляв про орієнтовний склад і розмір витрат, однак сам по собі не підтверджував факту їх сплати чи виникнення в ОСОБА_2 обов`язку сплатити відповідну суму.
До закінчення розгляду справи в суді першої інстанції платіжної інструкції чи інших доказів, на підставі яких суд міг установити дійсний розмір витрат, подано не було. Не подано таких доказів і протягом п`яти днів після ухвалення Заставнівським районним судом Чернівецької області рішення від 09 лютого 2026 року.
Договір про надання правничої допомоги № 177 від 29 серпня 2025 року та платіжну інструкцію від 05 листопада 2025 року про сплату 9 600 гривень представник ОСОБА_2 уперше подав 17 липня 2026 року разом із заявою про ухвалення додаткової постанови. Отже, платіжний документ існував ще до ухвалення рішення судом першої інстанції, проте причин, які перешкоджали його своєчасному поданню, заявник не навів.
ОСОБА_3 також не заявив клопотання про поновлення процесуального строку на подання доказів витрат, понесених у суді першої інстанції. На відміну від обставин справи № 758/11022/21, у якій Верховний Суд поновив пропущений строк за відповідним клопотанням заявника та після оцінки наведених ним причин, у цій справі питання про поновлення строку перед судом не порушувалося.
П`ятиденний строк після ухвалення постанови судом апеляційної інстанції стосується подання доказів витрат, пов`язаних з апеляційним переглядом справи, та не встановлює нового строку для підтвердження витрат, понесених у суді першої інстанції, процесуальний порядок подання яких був пов`язаний з розглядом справи та ухваленням рішення цим судом.
За таких обставин докази на підтвердження витрат у розмірі 9 600 гривень подано після закінчення строку, визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України, без клопотання про його поновлення, тому заява ОСОБА_2 у цій частині підлягає залишенню без розгляду.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , порушив питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та заявив про подальше подання доказів на підтвердження їх розміру. Заяву про ухвалення додаткової постанови разом із доказами витрат на складення апеляційної скарги подано 17 липня 2026 року, тобто в межах п`яти днів після ухвалення постанови апеляційного суду від 13 липня 2026 року.
За договором про надання правничої допомоги № 177 від 29 серпня 2025 року адвокат зобов`язався надавати ОСОБА_2 правничу допомогу у справі № 716/1522/25, у тому числі представляти її інтереси в судах усіх інстанцій, складати та подавати процесуальні документи й оскаржувати судові рішення. Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг від 15 липня 2026 року (додаток до договору про надання правничої допомоги № 177 від 29 серпня 2025 року) вартість послуги зі складення апеляційної скарги визначено у фіксованому розмірі 3 000 гривень. Факт надання цієї послуги підтверджується наявною в матеріалах справи апеляційною скаргою, складеною та поданою адвокатом в інтересах ОСОБА_2 .
Відсутність окремого доказу фактичної сплати 3 000 гривень не є підставою для відмови у їх розподілі, оскільки за пунктом 1 частини другої статті 137 ЦПК України відшкодуванню підлягає вартість правничої допомоги, яка як сплачена, так і підлягає сплаті стороною. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) виснувала, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , направлено через підсистему «Електронний суд» і заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, яке він отримав 15 липня 2027 року, так і ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 23 липня 2026 року про призначення цієї заяви до розгляду, яку він отримав 23 липня 2027 року.
Проте  ОСОБА_1  правом доводити неспівмірність заявлених до відшкодування відповідачем витрат на правничу допомогу не скористалася, тобто реалізувала відповідне процесуальне право на власний розсуд.
В зв`язку з цим, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, понесених  ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції. Також колегія суддів не знаходить підстав не присуджувати відповідні витрати стороні, яка їх понесла, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України.
Оскільки за результатами апеляційного перегляду в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, витрати ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 3 000 гривень відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України підлягають покладенню на позивачку.
Керуючись статтями 137, 141, 270, 381, 382, 384 ЦПК України, Чернівецький апеляційний суд
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_2 , в інтересах якої діє Данищук Василь Вячеславович, про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
Заяву ОСОБА_2 в частині стягнення 9 600 гривень витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На додаткову постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна додаткова постанова складена 28 липня 2026 року.

Судді Чернівецького 
апеляційного суду:     Олександр ОДИНАК

Наталія ВИСОЧАНСЬКА

Мирослава КУЛЯНДА