Справа № 420/2414/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить: 
- визнати протиправним бездіяльність військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 прикордонного загону) щодо ненарахування та не виплату у повному обсязі ОСОБА_1 за період 01.01.2023 р. - 31.12.2023 р. (а саме: січень, лютий, березень, квітень, травень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень), за період з 01.01.2024 р. - 31.12.2024 р. (а саме: січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, листопад, грудень), за період 01.01.2025 р. - 31.12.2025 р. (а саме: січень, лютий, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад) додаткову винагороду ПКМ № 168 від 28.02.22 р. (30000 грн.);
- визнати протиправним бездіяльність військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 прикордонного загону) щодо ненарахування та не виплату ОСОБА_1 за період з 10.07.2024 р. - 16.10.2024 р. та за період 08.01.2025 р. - 18.07.2025 р. додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях (100000 грн.) без утримання військового збору;
- зобов`язати відповідача - НОМЕР_4 прикордонний загін Військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України нарахувати не виплачену у повному обсязі ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 30000 грн. за період 01.01.2023 р. - 31.12.2023 р. (а саме: січень, лютий, березень, квітень, травень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень), за період 01.01.2024 р. - 31.12.2024 р., (а саме: січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, листопад, грудень), за період 01.01.2025 р. - 31.12.2025 р. (а саме: січень, лютий, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад), що не були нараховані та виплачені в установленому порядку;
- зобов`язати відповідача - НОМЕР_4 прикордонний загін Військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України нарахувати не виплачену у повному обсязі ОСОБА_1 додаткову винагороду збільшену до 100000 грн. пропорційно перебуванню позивача у зонах виконання бойових завдань за період 10.07.2024 р. - 16.10.2024 р. та за період 08.01.2025 р. - 18.07.2025 р.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 АДРЕСА_1 Державної прикордонної служби України з 21.04.2023 р. по теперішній час. За час проходження військової служби позивач виконував бойові завдання, а саме: з 14.06.2023 р. по 23.08.2023 р. - 2 прикордонний загін ДПСУ ( АДРЕСА_2 ); з 04.10.2023 р. по 14.01.2024 р. - НОМЕР_5 прикордонний загін ДПСУ ( АДРЕСА_3 ); з 29.03.2024 р. по 29.04.2024 р. - навчання, Чеська Республіка; з 10.07.2024 р. по 16.10.2024 р. - 5 прикордонний загін ДПСУ ( АДРЕСА_4 ); з 08.01.2025 р. по 18.07.2025 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 ). З огляду на вказане, позивач вважає, що має всі законні підстави для отримання належних, гарантованих державою додаткових виплат у розмірах 100000 грн. з 10.07.2024 р. - 16.10.2024 р. та за період 08.01.2025 р. -18.07.2025 р., а також гарантовану державою додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн за період 01.01.2023 р. - 31.12.2023 р. (а саме: січень, лютий, березень, квітень, травень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень) за період 01.01.2024 р. - 31.12.2024 р. (а саме: січень, лютий, березень, квітень, травень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень), за період 01.01.2025 р. -31.12.2025 р. (а саме: січень, лютий, березень, квітень, травень, липень, серпень, жовтень, листопад) установлених Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р., оскільки наявні документи безпосередньо підтверджують проходження служби, виконання бойових (спеціальних) завдань та участь у заходах з національної безпеки і оборони. Відповідач нарахування та виплату додаткової винагороди у належному позивачу розміру не здійснив. Позивач вважає свої права порушеними, а бездіяльність відповідача протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою від 02.02.2026 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.
19.02.2026 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що позивач не надав жодного належного первинного бухгалтерського документа, який би підтверджував відсутність або неповноту виплат, а його твердження ґрунтуються виключно на власних припущеннях та довільному тлумаченні окремих відомостей. Посилання позивача на "хаотичність виплат" не враховує особливості фінансового забезпечення військовослужбовців, зокрема можливість здійснення донарахувань у наступних періодах. Сам по собі факт здійснення виплати у пізніший період не свідчить про її відсутність або неправомірність. 
17.03.2026 р. представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якому заперечив проти доводів та аргументів, викладених у відзиві. Зазначає, що самим же відповідачем надано витяги з наказів, які підтверджують відрядження позивача до НОМЕР_6 прикордонного загону ДПСУ ( АДРЕСА_4 ) - підрозділу, що входить до складу діючих угруповань Сил оборони держави та виконує завдання в умовах збройного конфлікту. Факт відрядження до такого підрозділу є самостійним і достатнім доказом перебування в районах ведення бойових дій. Також повідомляє, що позивач має посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_7 - офіційний державний документ, що підтверджує статус особи, яка брала безпосередню участь у заходах із забезпечення оборони України. Відповідач жодного разу у відзиві не спростував факт участі позивача у бойових діях.
17.03.2026 р. представник позивача подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій виклав останні в наступній редакції: 
"- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) щодо ненарахування та невиплати (недовиплати) ОСОБА_1 таких сум додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022: 17000 грн. (30000 грн. пропорційно 17 дн., червень 2023 р.); 30000 грн. (30000 грн. пропорційно 30 дн., липень 2023 р.); 29032,24 грн. (30000 грн.. пропорційно 22 дн., 100000 грн. пропорційно 3 дням) 04.01-31.01.2025 р.); 
- зобов`язати відповідача - НОМЕР_4 прикордонний загін ДПС України (військова частина НОМЕР_2 ) - нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачені суми додаткової винагороди: 17000 грн. (30000 грн. пропорційно 17 дн., червень 2023 р.); 30000 грн. (30000 грн. пропорційно 30 дн., липень 2023 р.); 29032.24 грн. (30000 грн. пропорційно 22 дн., 100000 грн. пропорційно 3 дням) 04.01 - 31.01.2025 р.)". 
20.03.2026 р. відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких продублював позицію, викладену у відзиві та наголосив наявність посвідчення учасника бойових дій лише підтверджує статус особи, однак не є належним доказом кількості днів безпосередньої участі у бойових діях у розумінні постанови Кабінету Міністрів України №168 та наказів № 36, № 726 МВС. Для нарахування додаткової винагороди має значення не сам факт участі, а документально підтверджена кількість днів виконання відповідних завдань, оформлена у встановленому порядку.
06.04.2026 р. представник позивача подав до суду додаткові пояснення по справі, в яких вказав, що відповідач обмежується абстрактними твердженнями про необхідність документального підтвердження, ігноруючи той факт, що саме рапорти відповідача є підставою для розрахунків позивача. 
Ухвалою від 24.08.2026 р. прийнято до розгляду заяву про уточнення позовних вимог. 
Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Оскільки від сторін не надходило заяв про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 за наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 21.04.2023 р. № 183-ОС прийнятий на військову службу за контрактом осіб сержантського та старшинського складу з 21.04.2023 р.
Згідно наказів начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 14.06.2023 р. № 280-ВВ та від 24.08.2023 р. № 444-ВВ молодший сержант ОСОБА_1 інспектор прикордонної служби 3 категорії номера обслуги секції мінометів вогневого відділення мінометної застави прикордонної комендатури швидкого реагування перебував у відрядженні до НОМЕР_8 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_2 ) з метою виконання бойових (спеціальних) завдань з 14.06.2023 р. по 23.08.2023 р.
Відповідно до наказів начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 08.01.2025 р. № 14-ВВ та від 18.07.2025 р. № 328-ВВ молодший сержант ОСОБА_1 інспектор прикордонної служби 1 категорії начальника групи мінометів відділення вогневої підтримки другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування перебував у відрядженні до НОМЕР_6 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_4 ) з метою виконання бойових (спеціальних) завдань з 08.01.2025 р. по 18.07.2025 р.
Як вбачається з архівної відомості за період з січня 2023 року по грудень 2023 року, позивачу нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода ПКМУ № 168 від 28.02.2022 р. (30000 грн.): в травні 2023 року - 10000 грн., в червні 2023 року - 30000 грн., в липні та серпні 2023 року - 0,00 грн., у вересні 2023 року - 90000 грн., у жовтні 2023 року - 13000 грн., у листопаді 2023 року - 3870,97 грн., у грудні 2023 року - 0,00 грн.
За архівною відомістю за період з січня 2025 року по листопад 2025 року, позивачу нараховувалась та виплачувалась:
- додаткова винагорода ПКМУ № 168 від 28.02.2022 р. (30000 грн.), а саме: в січні 2025 року у розмірі 18387,10 грн., у лютому 2025 року - 0,00 грн., у березні 2025 року - 37569,13 грн., у квітні 2025 року - 25161,29 грн., у травні 2025 року - 12000 грн., у червні 2025 року - 8709,68 грн., у липні 2024 року - 24000 грн., у серпні 2025 року - 16451,61 грн., у вересні 2025 року - 0,00 грн., у жовтні 2025 року - 26677,42 грн., у листопаді 2025 року - 20322,58 грн.
- додаткова винагорода за безпосередню участь у бойових діях (100000 грн.) без утримання військового збору за січень-лютий 2025 року - 0,00 грн., у березні 2025 року - 6451,61 грн., у квітні 2025 року - 16129,03 грн., у травні 2025 року - 60000 грн., у червні 2025 року - 58064,52 грн., у липні-листопаді 2025 року - 0,00 грн.
Також відповідач у відповідь на адвокатський запит представника позивача 06.12.2025 р. надав довідку, яка містить інформацію про виконання бойових та бойових (спеціальних) завдань під час несення служби військовослужбовцями прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_3 сержантом ОСОБА_1 за період з 01.01.2025 р. - 31.07.2025 р., позивач у січні 2025 року 20 днів залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань (з розрахунку 30000 грн.), а також 2 дні залучався до виконання бойових завдань (з розрахунку 100000 грн.); у лютому 2025 року 17 днів залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань (з розрахунку 30000 грн.), до виконання бойових завдань (з розрахунку 100000 грн.) - не залучався; у березні 2025 року - 26 днів залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань (з розрахунку 30000 грн.), а також 5 днів залучався до виконання бойових завдань (з розрахунку 100000 грн.); у квітні 2025 року - 12 днів залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань (з розрахунку 30000 грн.), а також 18 днів залучався до виконання бойових завдань (з розрахунку 100000 грн.); у травні 2025 року - 9 днів залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань (з розрахунку 30000 грн.), а також 18 днів залучався до виконання бойових завдань (з розрахунку 100000 грн.); у червні 2025 року - 24 дні залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань (з розрахунку 30000 грн.), до виконання бойових завдань (з розрахунку 100000 грн.) - не залучався; у липні 2025 року - 17 днів залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань (з розрахунку 30000 грн.), до виконання бойових завдань (з розрахунку 100000 грн.) - не залучався.
Згідно довідки військової частини НОМЕР_2 від 02.04.2024 р. № 08/59 про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, позивач дійсно в період з 06.10.2023 р. по 10.01.2024 р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в населених пунктах Харківської області Ізюмського району н.п.Червоний Став, н.п.Піски-Радьківські; Донецької області Краматорського району н.п.Лиман, н.п.Нове, Луганської області Сватівського району н.п.Невське. Вказана довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (особи з інвалідністю внаслідок війни).
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати (недовиплати) сум додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р. протиправною, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові основи організації та діяльності Державної прикордонної служби України, її загальну структуру, чисельність, функції та повноваження відповідно до Конституції України визначає Закон України від 03.04.2003 р. № 661-IV "Про Державну прикордонну службу України" (далі - Закон № 661-IV).
Згідно положень ст.1 Закону № 661-IV на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону № 661-IV основними функціями Державної прикордонної служби України є, зокрема:
охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах з метою недопущення незаконної зміни проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму;
охорона суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні та контроль за реалізацією прав і виконанням зобов`язань у цій зоні інших держав, українських та іноземних юридичних і фізичних осіб, міжнародних організацій;
ведення розвідувальної, інформаційно-аналітичної та оперативно-розшукової діяльності в інтересах забезпечення захисту державного кордону України згідно із законами України Про розвідувальні органи України та Про оперативно-розшукову діяльність;
участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом;
координація діяльності державних органів, що здійснюють різні види контролю при перетинанні державного кордону України, пропуску до/з тимчасово окупованої території України або беруть участь у забезпеченні режиму державного кордону, прикордонного режиму і режиму в пунктах пропуску через державний кордон України та в контрольних пунктах в`їзду-виїзду.
Згідно ст.16 Закону № 661-IV умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.
За приписами п.3, 4 ст.19 Закону № 661-IV на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються:
участь у взаємодії із Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями у ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту на державному кордоні України, міжнародного збройного конфлікту та відсічі збройній агресії проти України шляхом безпосереднього ведення бойових дій;
участь у виконанні заходів територіальної оборони, а також заходів, спрямованих на додержання правового режиму воєнного і надзвичайного стану.
Відповідно до ч.1, 3 ст.25 Закону № 661-IV держава забезпечує соціальний захист особового складу Державної прикордонної служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших актів законодавства.
Військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2011-ХІІ), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ст.1 Закону № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно ст.1-2 Закону № 2011-XII визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частиною 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що до складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до ч.4 ст.9 Закону України № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/202 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/202 із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 р. прийняв постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168, у відповідних редакціях, чинних на період спірних правовідносин).
Пункт 1 1-1. Установити, що на період воєнного стану:
військовослужбовцям Збройних Сил, …, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 грн. за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань;
(Абзац другий пункту 1-1 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 419 від 12.04.2024 - застосовується з 1 квітня 2024 року).
1-1. Установити, що на період воєнного стану:
військовослужбовцям Збройних Сил, …, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 грн. за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань;
(Абзац другий пункту 1-1 із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 419 від 12.04.2024 - застосовується з 1 квітня 2024 року, № 1311 від 15.11.2024 - застосовується з 25 серпня 2024 року).
Згідно п.1-2 Постанови № 168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 2-1 Постанови № 168 передбачено, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають: особливості виплати додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) особам, зазначеним у пункті 1-1 цієї постанови, та додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту.
Пунктом 5 зазначеної Постанови № 168 встановлено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24.02.2022 р.
Таким чином, враховуючи вказане вище нормативне врегулювання, на період дії воєнного стану військовослужбовці, зокрема, Державної прикордонної служби, мають право на виплату додаткової винагороди та додаткової винагороди у збільшеному розмірі.
Водночас, з 01.06.2023 р. процедуру здійснення виплати на період воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі військовослужбовці) додаткової винагороди, передбаченої пунктами 1-1, 1-2 постанови № 168, а також перелік бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Державну прикордонну службу України, визначає наказ Міністерства внутрішніх справ України №726 (далі - Особливості № 726, в редакції, чинній у період виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п.1 Особливостей № 726 ці Особливості визначають процедуру здійснення виплати на період воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - військовослужбовці) додаткової винагороди, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду), порядок і умови виплати одноразової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, встановлюють перелік бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати з урахуванням завдань, покладених на Державну прикордонну службу України.
За пп.1 п.2 Особливостей на період воєнного стану виплачуються:
1) додаткова винагорода:
у розмірі 100000 гривень військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах;
у розмірі 50000 гривень військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення воєнних (бойових) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань;
у розмірі 30000 гривень військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання в період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань;
у розмірі 20100 гривень щомісяця військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані в розпорядження відповідних командирів, після перебування в розпорядженні понад два місяці (за які вони втратили право на отримання грошового забезпечення в повному обсязі за останніми займаними посадами) і до закінчення перебування в розпорядженні;
у розмірі від 15000 до 30000 гривень військовослужбовцям, які обіймають посади керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах), з урахуванням їх рівня підготовки (кваліфікації) пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу, у розрахунку на місяць відповідно до переліку посад керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах).
У п.8 Особливостей № 726 зазначено, що документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах та здійснення бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, є:
- бойовий наказ (бойове розпорядження);
- журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них;
- рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, у тому числі визначених підпунктом 4 пункту 2 цих Особливостей, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), району участі військовослужбовця в бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, періодів (кількості днів) участі в бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Згідно п.9-11 Особливостей № 726 облік військовослужбовців, які беруть участь у бойових діях або заходах та здійснюють бойові (спеціальні) завдання в період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та підготовка проєктів наказів про виплату винагород, визначених пунктом 2 цих Особливостей, здійснюються штабами органів Держприкордонслужби.
Облік військовослужбовців, які виконують бойові (спеціальні) завдання, визначені підпунктом 4 пункту 2 цих Особливостей, здійснюється з урахуванням кількості сумарно обчислених днів виконання таких завдань. Результати такого обліку вносяться до відомості обліку днів виконання бойових (спеціальних) завдань для встановлення одноразової винагороди військовослужбовцям за формою, наведеною в додатку до цих Особливостей. У разі переміщення (відрядження) військовослужбовця до іншого органу Держприкордонслужби, органу військового управління для подальшого проходження військової служби до такого органу в десятиденний строк надсилається витяг із зазначеної відомості для обліку днів виконання бойових (спеціальних) завдань.
До обрахунку часу при графіку виконання завдань до обліку застосовується календарний день початку виконання таких завдань відповідно до наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби.
Начальники (командири) органів Держприкордонслужби, до яких відряджені військовослужбовці, щомісяця до 5 числа інформують органи (заклади, установи) Держприкордонслужби за місцем проходження служби військовослужбовців про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах, здійсненні бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Виплата винагород, визначених пунктом 2 цих Особливостей, військовослужбовцям здійснюється на підставі наказів відповідно Голови Державної прикордонної служби України, начальників (командирів) регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, загонів морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Держприкордонслужби за місцем проходження військової служби (навчання), а їх начальникам (командирам) - на підставі наказів начальників (командирів) вищого рівня.
Накази про виплату винагород, визначених пунктом 2 цих Особливостей, видаються щомісяця до 8 числа.
У разі надходження всіх необхідних документів, визначених пунктом 8 цих Особливостей, після 5 числа поточного місяця видання наказу про виплату додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється протягом 30 календарних днів з дня надходження документів.
З матеріалів адміністративної справи вбачається, що позивач з 21.04.2023 р. проходить військову службу у відповідача. Під час несення служби позивач виконував бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. З огляду на вказане, відповідачем нараховувалась та виплачувалась позивачу додаткова винагорода за ПКМУ № 168 від 28.02.2022 р. з розрахунку 100000 грн. та 30000 грн. 
Позивач вважає, що відповідачем недоплачено наступні суми додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022: 17000 грн. (30000 грн. пропорційно 17 дн., червень 2023 р.); 30000 грн. (30000 грн. пропорційно 30 дн., липень 2023 р.); 29032,24 грн. (30000 грн. пропорційно 22 дн., 100 000 грн пропорційно 3 дням) 04.01-31.01.2025 р.). 
Відповідач в свою чергу стверджує, що твердження позивача ґрунтуються виключно на власних припущеннях та довільному тлумаченні окремих відомостей, а факт здійснення виплати у пізніший період не свідчить про її відсутність або неправомірність.
Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що за архівними відомостями за період з січня 2023 року по грудень 2023 року, позивачу нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода ПКМУ № 168 від 28.02.2022 р. (30000 грн.): в травні 2023 року - 10000 грн., в червні 2023 року - 30000 грн., в липні та серпні 2023 року - 0,00 грн., у вересні 2023 року - 90000 грн., у жовтні 2023 року - 13000 грн., у листопаді 2023 року - 3870,97 грн., у грудні 2023 року - 0,00 грн. 
В свою чергу за період з січня 2025 року по листопад 2025 року, позивачу нараховувалась та виплачувалась: додаткова винагорода ПКМУ № 168 від 28.02.2022 р. (30000 грн.), а саме: в січні 2025 року у розмірі 18387,10 грн., у лютому 2025 року - 0,00 грн., у березні 2025 року - 37569,13 грн., у квітні 2025 року - 25161,29 грн., у травні 2025 року - 12000 грн., у червні 2025 року - 8709,68 грн., у липні 2024 року - 24000 грн., у серпні 2025 року - 16451,61 грн., у вересні 2025 року - 0,00 грн., у жовтні 2025 року - 26677,42 грн., у листопаді 2025 року - 20322,58 грн.; додаткова винагорода за безпосередню участь у бойових діях (100000 грн.) без утримання військового збору за січень-лютий 2025 року - 0,00 грн., у березні 2025 року - 6451,61 грн., у квітні 2025 року - 16129,03 грн., у травні 2025 року - 60000 грн., у червні 2025 року - 58064,52 грн., у липні-листопаді 2025 року - 0,00 грн.
Крім того, матеріалами адміністративної справи підтверджено, що за період з 01.01.2025 р. - 31.07.2025 р. позивач у січні 2025 року 20 днів залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань (з розрахунку 30000 грн.), а також 2 дні залучався до виконання бойових завдань (з розрахунку 100000 грн.); у лютому 2025 року 17 днів залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань (з розрахунку 30000 грн.), до виконання бойових завдань (з розрахунку 100000 грн.) - не залучався; у березні 2025 року - 26 днів залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань (з розрахунку 30000 грн.), а також 5 днів залучався до виконання бойових завдань (з розрахунку 100000 грн.); у квітні 2025 року - 12 днів залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань (з розрахунку 30000 грн.), а також 18 днів залучався до виконання бойових завдань (з розрахунку 100000 грн.); у травні 2025 року - 9 днів залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань (з розрахунку 30000 грн.), а також 18 днів залучався до виконання бойових завдань (з розрахунку 100000 грн.); у червні 2025 року - 24 дні залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань (з розрахунку 30000 грн.), до виконання бойових завдань (з розрахунку 100000 грн.) - не залучався; у липні 2025 року - 17 днів залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань (з розрахунку 30000 грн.), до виконання бойових завдань (з розрахунку 100000 грн.) - не залучався.
Співставивши відомості, наявні в матеріалах справи, суд зазначає, що відповідні нарахування та виплати позивачу здійснювалися із застосуванням механізму донарахувань у наступних періодах (що підтверджується, зокрема, виплатами у збільшених розмірах у вересні 2023 року та березні-червні 2025 року), що відповідає особливості фінансового забезпечення військовослужбовців в умовах воєнного стану та надходженням необхідних первинних документів обліку з підрозділів, до яких позивач залучався чи був відряджений. Суд вважає, що затримка у здійсненні виплат або їх проведення в інший розрахунковий період (місяць) самі по собі не свідчать про протиправну бездіяльність відповідача чи про повну невиплату належних сум додаткової винагороди. 
При цьому, суд критично оцінює твердження позивача про наявність заборгованості, оскільки вони ґрунтуються виключно на довільному розрахунку періодів без урахування фактичного перерозподілу виплат, здійсненого військовою частиною за результатами зведених облікових даних. Будь-яких інших обґрунтованих розрахунків із посиланням на первинні документи, які б спростовували дані офіційних бухгалтерських відомостей та довідок відповідача, матеріали справи не містять.
Крім того, суд відхиляє твердження позивача про те, що задекларований ним факт участі у бойових діях автоматично породжує право на отримання додаткових виплат у збільшеному розмірі. Матеріали адміністративної справи не містять належних і достатніх первинних документів (зокрема, бойових наказів, уточнених рапортів чи відомостей обліку днів виконання завдань першого ешелону у відповідних періодах), які б свідчили про наявність у позивача додаткових підстав для здійснення виплат у більших обсягах, ніж ті, що були фактично нараховані та виплачені відповідачем на підставі наявних у розпорядженні частини зведених облікових даних.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт остаточної недовиплати або невиплати спірних сум додаткової винагороди за заявлені періоди, оскільки матеріали справи свідчать про фактичне проведення виплат у рамках поточного бюджетного фінансування, що спростовує доводи позовної заяви. 
На підставі наведеного, суд дійшов висновку про відсутність протиправної бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу сум додаткової винагороди за спірні періоди.
Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
Положеннями ч.1 ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача. 
Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , рнокпп НОМЕР_9 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_6 , код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко