Єдиний унікальний номер 205/4388/26
Номер провадження2/205/3748/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2026 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Мовчана Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЙС», позивач) через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 944234544, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти на умовах строковості, повернення та платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених договором.
Також позивач зазначає, що 28.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» передало (відступило) Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги до боржників, зазначених у відповідному реєстрі боржників.
05.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» передало (відступило) Товариству з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників, зазначених у відповідному реєстрі боржників.
08.07.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено Договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс» передало (відступило) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників, що підтверджується Актом приймання-передачі Реєстру боржників за вказаним договором факторингу.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 944234544 від 10.04.2021 року.
Позивач наголошує, що у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань станом на 08.07.2025 року, тобто на день відступлення права вимоги, утворилася заборгованість за Договором № 944234544 від 10.04.2021 року у загальному розмірі 20 010 грн 00 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000 грн 00 коп. та заборгованості за несплаченими процентами за користування кредитом у розмірі 10 010 грн 00 коп.
У зв`язку з наведеним позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором № 944234544 від 10.04.2021 року станом на 08.07.2025 року у загальному розмірі 20 010 грн 00 коп., судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн 00 коп.
Відповідач у встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву не подав.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 
Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 13.04.2026 року вирішено витребувати у АТ «А-Банк» (ЄДРПОУ 14360080, електронна адреса: help@a-bank.com.ua) інформацію: 1) чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) платіжна картка, маска картки № НОМЕР_4; 2) про факт зарахування коштів на картковий рахунок, маска картки № НОМЕР_4, у період з 10.04.2021 року по 15.04.2021 року у сумі 10 000 грн 00 коп.; 3) чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); 4) чи був номер телефону НОМЕР_3 фінансовим номером телефону за картковим рахунком, маска картки № НОМЕР_4, та чи містився вказаний номер телефону в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); 5) у разі підтвердження зарахування коштів на картковий рахунок, маска картки № НОМЕР_4, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), у період з 10.04.2021 року по 15.04.2021 року у сумі 10 000 грн 00 коп. - надати інформацію у вигляді первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки, платіжні інструкції, доручення), що підтверджують таке зарахування, а також повний номер рахунку, до якого емітовано платіжну картку № НОМЕР_4; 6) у разі неможливості надати вищевказані первинні документи - надати інші документи, прирівняні до них (довідки, листи), що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок, до якого емітовано платіжну картку № НОМЕР_4; 7) повний номер рахунку, до якого емітовано платіжну картку № НОМЕР_4, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); 8) у разі якщо номер телефону НОМЕР_3 не міститься в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за платіжною карткою № НОМЕР_4 - надати номери телефонів, які містяться в його анкетних даних за вказаною платіжною карткою; 9) у разі якщо картковий рахунок, до якого емітовано платіжну картку № НОМЕР_4, не належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), - надати інформацію щодо особи, якій належить такий картковий рахунок.
На виконання вказаної ухвали до суду надійшов лист АТ «А-Банк» № 28747/47-260423/260-БТ від 27.04.2026 року, відповідно до якого на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) емітовано платіжну картку № НОМЕР_4 . Банком також підтверджено, що номер телефону НОМЕР_3 був фінансовим номером телефону та містився в анкетних даних відповідача.
Із наданих банком документів, а саме платіжного доручення № 298872_171835.128, вбачається, що 10.04.2021 року на рахунок відповідача було зараховано грошові кошти у сумі 10 000 грн 00 коп.
Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення чи поновлення провадження тощо) судом не здійснювалися.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Будь-яких заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило.
Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд відповідно до статей 280, 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на вимоги процесуального законодавства, встановлені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та доводів сторін, суд ухвалює заочне рішення з таких підстав.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 10.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 944234544.
До Договору № 944234544 від 10.04.2021 року було оформлено Паспорт споживчого кредиту продукту «Комфорт».
Відповідно до умов зазначеного договору кредитодавець надав відповідачу кредит у розмірі 10 000 грн 00 коп. строком на 84 дні зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,65 % на день.
Вказаний договір був підписаний відповідачем електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора MNV6J9U4.
Судом також встановлено, що 23.04.2021 року сторонами укладено Додаткову угоду до Договору № 944234544 від 10.04.2021 року, відповідно до умов якої загальний строк, на який було надано кредит, та строк оплати наступного чергового платежу продовжено на 13 днів. Умови вказаної додаткової угоди поширюються на правовідносини сторін з 24.04.2021 року.
Із довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» вбачається, що на період продовження строку кредитування процентна ставка становила 1,30 % на день.
Судом також встановлено, що 10.04.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» здійснило переказ кредитних коштів за Договором № 944234544 від 10.04.2021 року шляхом безготівкового зарахування на картковий рахунок відповідача, до якого емітовано платіжну картку № НОМЕР_4, зазначену ним під час оформлення кредиту, що підтверджується платіжним дорученням № c44fb1b-ccd7-4586-8900-eb5d418850df від 10.04.2021 року та довідкою від 10.04.2021 року.
Крім того, згідно з листом АТ «А-Банк» № 28747/47-260423/260-БТ від 27.04.2026 року, наданим на виконання ухвали суду, на ім`я ОСОБА_1 емітовано платіжну картку № НОМЕР_4 . Банком також підтверджено, що номер телефону НОМЕР_3 був фінансовим номером телефону та містився в анкетних даних відповідача.
Із наданих банком документів, у тому числі виписки про рух коштів за рахунком № НОМЕР_5 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 , та платіжної інструкції вбачається, що 10.04.2021 року на рахунок відповідача було зараховано грошові кошти у сумі 10 000 грн 00 коп.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем кредитних коштів за Договором № 944234544 від 10.04.2021 року у загальному розмірі 10 000 грн 00 коп.
З розрахунку заборгованості, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога», вбачається, що 23.04.2021 року відповідачем здійснено платіж у розмірі 845 грн 00 коп., який зараховано в рахунок погашення нарахованих процентів.
Згідно з указаним розрахунком за період користування кредитними коштами первісним кредитором було нараховано проценти у загальному розмірі 10 465 грн 00 коп., з яких відповідачем сплачено 845 грн 00 коп., у зв`язку з чим станом на 13.07.2021 року залишок заборгованості за процентами становив 9 620 грн 00 коп.
Матеріалами справи також підтверджено, що 28.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого первісний кредитор відступив Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, визначених у відповідному реєстрі боржників.
Судом також встановлено, що 05.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого права вимоги до боржників, визначених у відповідному реєстрі боржників, було відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс».
Крім того, 08.07.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено Договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до якого права вимоги до боржників, визначених у Реєстрі боржників, було відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», що підтверджується Актом приймання-передачі Реєстру боржників.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 944234544 від 10.04.2021 року.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, станом на 08.07.2025 року заборгованість відповідача за Договором № 944234544 від 10.04.2021 року становить 20 010 грн 00 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000 грн 00 коп. та заборгованості за несплаченими процентами за користування кредитом у розмірі 10 010 грн 00 коп.
Оскільки позивач посилається на невиконання відповідачем умов кредитного договору та наявність заборгованості, яка підлягає стягненню, суд доходить висновку про наявність між сторонами спору щодо виконання грошового зобов`язання, який підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Щодо укладення кредитного договору та стягнення заборгованості за основною сумою боргу суд зазначає таке.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу відповідно до частини першої статті 15 ЦК України та частини першої статті 16 ЦК України.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій, у тому числі електронній, формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних. Правочин також вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України або ГК України, може мати електронну форму, а договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовій формі.
Особливості укладення електронних договорів визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію укласти електронний договір.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа, кредитодавець, зобов`язується надати грошові кошти, кредит, позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України.
Кредитний договір укладається у письмовій формі, що передбачено статтею 1055 ЦК України.
Як встановлено судом, 10.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 944234544, який підписаний відповідачем електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора MNV6J9U4.
Вказаний кредитний договір містить істотні умови кредитування, зокрема суму кредиту, строк кредитування, тип та розмір процентної ставки, розмір реальної річної процентної ставки та орієнтовну загальну вартість кредиту.
Також матеріали справи містять Паспорт споживчого кредиту продукту «Комфорт», який містить інформацію щодо основних умов кредитування, розміру реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту.
Крім того, 23.04.2021 року сторонами укладено Додаткову угоду до Договору № 944234544 від 10.04.2021 року, відповідно до умов якої загальний строк, на який було надано кредит, та строк оплати наступного чергового платежу продовжено на 13 днів. Вказана Додаткова угода поширює свою дію на правовідносини сторін з 24.04.2021 року.
Отже, позивач довів обставину ознайомлення відповідача з істотними умовами кредитного договору, зокрема щодо розміру та порядку повернення кредиту, а також розміру та порядку сплати процентів за користування кредитом.
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Така презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Доказів визнання недійсним Договору № 944234544 від 10.04.2021 року та Додаткової угоди до нього матеріали справи не містять.
З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд доходить висновку, що укладення та підписання відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора Договору № 944234544 від 10.04.2021 року свідчить про належне укладення такого договору між первісним кредитором та відповідачем.
Таким чином, між первісним кредитором та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти та зобов`язався повернути їх у визначений договором строк, а також сплатити проценти за користування кредитом.
Суд вважає, що позивачем доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів за наявним у матеріалах справи кредитним договором, що підтверджується платіжним дорученням № c44fb1b-ccd7-4586-8900-eb5d418850df від 10.04.2021 року, довідкою від 10.04.2021 року, листом АТ «А-Банк» № 28747/47-260423/260-БТ від 27.04.2026 року та виписками руху коштів за рахунком відповідача.
Із наданих банком виписок руху коштів за рахунком відповідача вбачається зарахування на його рахунок 10.04.2021 року грошових коштів у сумі 10 000 грн 00 коп.
Доказів на спростування встановлених судом обставин відповідачем не надано.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів.
У зв`язку з тим, що отримання відповідачем кредитних коштів у загальному розмірі 10 000 грн 00 коп. підтверджено належними доказами у справі, а у відповідача в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти у строки та порядку, визначені договором, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000 грн 00 коп.
Щодо позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом суд зазначає таке.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем заявлено до стягнення заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом у розмірі 10 010 грн 00 коп.
Відповідно до умов Договору № 944234544 від 10.04.2021 року кредит відповідачу було надано строком на 84 дні зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,65 % на день.
Разом із цим, 23.04.2021 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору № 944234544 від 10.04.2021 року, відповідно до умов якої загальний строк, на який було надано кредит, та строк оплати наступного чергового платежу продовжено на 13 днів.
Із довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» вбачається, що на період продовження строку кредитування процентна ставка становила 1,30 % на день.
Таким чином, з урахуванням умов укладеної сторонами Додаткової угоди строк кредитування за Договором № 944234544 від 10.04.2021 року був продовжений до 16.07.2021 року включно.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16 зазначила, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за користування кредитом, тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу.
Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу - строку кредитування, а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку. Саме за можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.
Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно користуватися кредитом, натомість кредитор розраховує, що він отримає плату - проценти за користування кредитом - за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.
Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку.
Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У такому випадку в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Разом із цим, як встановлено судом, строк кредитування за Договором № 944234544 від 10.04.2021 року з урахуванням укладеної сторонами Додаткової угоди був продовжений до 16.07.2021 року включно.
Із наданого розрахунку заборгованості вбачається, що 23.04.2021 року відповідачем було здійснено платіж у розмірі 845 грн 00 коп., який зараховано в рахунок погашення нарахованих процентів за користування кредитом.
Відповідно до розрахунку первісного кредитора за період користування кредитними коштами станом на 13.07.2021 року було нараховано проценти у загальному розмірі 10 465 грн 00 коп., з яких відповідачем сплачено 845 грн 00 коп., у зв`язку з чим залишок заборгованості за процентами станом на 13.07.2021 року становив 9 620 грн 00 коп.
При цьому, враховуючи, що строк кредитування відповідно до Додаткової угоди продовжено до 16.07.2021 року включно, а процентна ставка на період продовження кредитування становила 1,30 % на день, що від суми кредиту 10 000 грн 00 коп. становить 130 грн 00 коп. за один день користування кредитом, за період з 14.07.2021 року по 16.07.2021 року включно розмір процентів становить 390 грн 00 коп. (130 грн 00 коп. ? 3 дні).
Таким чином, загальний розмір несплачених процентів за користування кредитом у межах погодженого сторонами строку кредитування становить 10 010 грн 00 коп. (9 620 грн 00 коп. + 390 грн 00 коп.).
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що заявлені позивачем до стягнення проценти за користування кредитом у розмірі 10 010 грн 00 коп. нараховані в межах погодженого сторонами строку кредитування та підлягають стягненню з відповідача.
Щодо наявності у позивача права вимоги за вказаним кредитним договором суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона, фактор, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони, клієнта, за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи.
Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому.
Частиною третьою статті 1079 ЦК України визначено, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Стаття 4 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» відносить факторинг до виду фінансових послуг.
Матеріали справи містять Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», Договір факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс», а також Договір факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС».
Суд вважає, що наявність підписаного Акта приймання-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 року та Витягу з Реєстру боржників, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 944234544 від 10.04.2021 року, свідчить про перехід до позивача права грошової вимоги до відповідача.
Отже, позивач належними та допустимими доказами довів факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів у загальному розмірі 10 000 грн 00 коп. та наявність у нього права вимоги за вказаним кредитним договором.
Суд також враховує, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд цієї цивільної справи, у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, заперечень проти позову та доказів на їх обґрунтування суду не надав.
Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованості за Договором № 944234544 від 10.04.2021 року у загальному розмірі 20 010 грн 00 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000 грн 00 коп. та заборгованості за несплаченими процентами за користування кредитом у межах погодженого сторонами строку кредитування у розмірі 10 010 грн 00 коп.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, серед іншого належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу наведених норм процесуального законодавства вбачається, що документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу судом з урахуванням критеріїв реальності, необхідності та розумності таких витрат, а також складності справи, обсягу фактично наданих адвокатом послуг, витраченого адвокатом часу, ціни позову, результату розгляду справи та значення спору для сторони.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі заявлені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо з урахуванням конкретних обставин справи, її складності, обсягу фактично наданих послуг, витраченого адвокатом часу, ціни позову та значення спору для сторони дійде висновку, що заявлений до компенсації розмір витрат не відповідає критеріям реальності, необхідності та розумності.
Судом встановлено, що 09.07.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» укладено Договір про надання правничої допомоги № 09/07/25-01.
Відповідно до умов вказаного договору адвокатське бюро зобов`язалося надавати клієнту правничу допомогу та представляти його інтереси, а клієнт - оплачувати надані послуги.
Згідно з пунктом 3.3 Договору гонорар складається із вартості послуг, визначених у Додатку № 1 до договору, зокрема: усна консультація - 500 грн 00 коп. за годину, підготовка адвокатського запиту - 500 грн 00 коп. за годину, вивчення матеріалів справи - 500 грн 00 коп. за годину, аналіз судової практики - 500 грн 00 коп. за годину, складання позовної заяви - 2 500 грн 00 коп. за годину, участь у судовому засіданні - 1 200 грн 00 коп. за годину.
Відповідно до Акта приймання-передачі наданих послуг від 17.07.2025 року Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» надано ТОВ «ФК «ЕЙС» правничу допомогу щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за Договором № 944234544 від 10.04.2021 року на загальну суму 7 000 грн 00 коп., а саме: складання позовної заяви - 5 000 грн 00 коп., вивчення матеріалів справи - 1 000 грн 00 коп., підготовка адвокатського запиту - 500 грн 00 коп., підготовка та подання клопотання про витребування доказів - 500 грн 00 коп.
При визначенні розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають покладенню на відповідача, суд виходить із критеріїв реальності, необхідності та розумності таких витрат.
Такі критерії застосовуються і Європейським судом з прав людини, який у своїй практиці зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише за умови доведення того, що такі витрати були фактичними, неминучими, а їх розмір є обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява № 19336/04).
Суд звертає увагу на те, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказана категорія спорів є поширеною та не відзначається підвищеною складністю. Позовна заява містить переважно типовий виклад фактичних обставин, стандартні посилання на норми матеріального та процесуального права, а також усталену судову практику у спорах цієї категорії.
Крім того, представник позивача участі у судових засіданнях не брав.
За таких обставин суд доходить висновку, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн 00 коп. не є співмірними зі складністю справи, фактичним обсягом виконаних адвокатом робіт, витраченим часом, ціною позову та значенням спору для сторони.
З огляду на наведене, враховуючи характер спору, обсяг підготовлених процесуальних документів, складність справи, фактичний обсяг наданої правничої допомоги, відсутність участі представника позивача у судових засіданнях, ціну позову та принцип розумності судових витрат, суд вважає обґрунтованим і співмірним покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн 00 коп.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп.
На підставі викладеного та керуючись статтями 15, 16, 204, 205, 207, 526, 530, 610, 625, 626, 627, 638, 639, 1048, 1050, 1054, 1055, 1077, 1078, 1079 ЦК України, статтями 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити в повному обсязі.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (юридична адреса: 02090, м. Київ, вул. Алматинська, буд. 8, офіс 310а, код ЄДРПОУ 42986956) заборгованість за Договором № 944234544 від 10.04.2021 року, станом на 08.07.2025 року, у загальному розмірі 20 010 (двадцять тисяч десять) грн 00 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000 грн 00 коп. та заборгованості за несплаченими процентами за користування кредитом у розмірі 10 010 грн 00 коп. 
3. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (юридична адреса: 02090, м. Київ, вул. Алматинська, буд. 8, офіс 310а, код ЄДРПОУ 42986956) судові витрати по справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. 00 коп. 
5.Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (юридична адреса: 02090, м. Київ, вул. Алматинська, буд. 8, офіс 310а, код ЄДРПОУ 42986956) судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.