Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
31 липня 2026 року № 520/10651/21 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини в частині звільнення позивача з військової служби на підставі підпункту «а» пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини від 25.05.2021 року № 98 про виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на підставі підпункту «а» пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»; 
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не направлення позивача для проходження військово-лікарської комісії та зобов`язати відповідача направити позивача для проходження військово-лікарської комісії у медичному закладі системи охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області; 
- відшкодувати витрати на надання професійної правничої допомоги.
Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що військовою частиною НОМЕР_1 протиправно звільнено позивача на підставі підпункту «а» пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», оскільки перед звільненням відповідач не виконав обов`язку щодо направлення військовослужбовця на проходження військово-лікарської комісії. Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду.
Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду Зоркіної Ю.В. від 08.07.2021 відкрито провадження у даній справі та вирішено її розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в порядку статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2024, у зв`язку зі звільненням судді, призначено повторний автоматичний розподіл даної справи. За результатами проведення повторного автоматичного розподілу вказана справа передана на розгляд судді Мороко А.С.
Ухвалою адміністративну справу №520/10651/21 прийнято до розгляду.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства. 
Позивач скористався своїм процесуальним правом та надав до суду відповідь на відзив, в якій додатково аргументував доводи, викладені в позовній заяві.
Положеннями ч.1 т.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.
Дослідивши наявні матеріали справи, суд зазначає наступне.
Між позивачем та МВС України в особі командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 укладено контракт від 25.05.2020 строком на 1 рік.
Як вказує позивач у позовній заяві, під час проходження служби останній перебував на лікуванні в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області», де 03.02.2021 йому поставлено діагноз: вірус гепатиту С.
Також, як слідує з тексту позовної заяви, 24.05.2021 позивач усно звернувся до військових посадових осіб за проханням надати йому можливість пройти огляд військово-лікарською комісією, однак відповіді не отримав.
Поряд із тим, відповідно до наказів військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 19.05.2021 №39о/с та від 25.05.2021 року № 98 про виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , його звільнено на підставі підпункту «а» пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» з військової служби у запас Збройних сил України та направлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 та також зараховано на службу у військовому резерві першої черги військової частини НОМЕР_1 .
Вважаючи вищевказані накази та бездіяльність протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено положеннями Закону України 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232 - XII). Відповідно до частини першої статті 2 якого військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до частин 2 та 3 статті 2 Закону № 2232 - XII проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Одним із видів військової служби за частиною 6 статті 2 Закону № 2232 - XII є військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу.
Положеннями частин 1 та 2 статті 19 Закону № 2232 XII регламентовано, що військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.
Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, у разі закінчення строку контракту можуть укласти новий контракт на проходження військової служби.
Частиною 4 цієї ж статті Закону встановлено, що форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України та нормативно-правовими актами Міністерства оборони України та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, якщо інше не передбачено законом.
За визначенням пп. а п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232 XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) у зв`язку із закінченням строку контракту.
Абзацом п`ятим пункту 2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008 (далі по тексту Положення №1153/2008), в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України в добровільному порядку за контрактом осіб сержантського і старшинського складу.
Згідно з абз. 7 п. 2 Положення № 1153/2008 з громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладається контракт згідно з додатками 1 і 2.
За приписами п. 7 Положення № 1153/2008 військова служба закінчується, зокрема, в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку.
Відповідно до п.12 Положення № 1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання підполковника (капітана 2 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Продовження дії контрактів із військовослужбовцями, які звільняються, у випадках, визначених законодавством, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині. Також наказами по стройовій частині в особливий період оформлюється продовження військової служби та дії контракту понад встановлені строки до термінів, визначених частиною дев`ятою статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Нормами п. 15 Положення № 1153/2008 встановлено, що з громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладається контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України - письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.
Положеннями п.18 Положення № 1153/2008 серед іншого передбачено, що перший контракт про проходження військової служби укладається з військовослужбовцями строкової військової служби та військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, які під час дії особливого періоду вислужили не менше 11 місяців, з особами, звільненими з військової служби під час дії особливого періоду, які приймаються на військову службу за контрактом у період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану (настання воєнного часу) або оголошення рішення про демобілізацію, - строком на шість місяців.
Строк проходження військової служби може бути продовжено за новим контрактом до досягнення граничного віку перебування на військовій службі для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом у випадку, визначеному абзацом десятим пункту 18 цього Положення, - на строк шість місяців (абз. 5 п. 20 Положення № 1153/2008).
За змістом п.27 Положення № 1153/2008 військовослужбовці укладають новий контракт про проходження військової служби в разі: закінчення строку дії попереднього контракту про проходження військової служби;
У випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 27 цього Положення, новий контракт про проходження військової служби укладається не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії чинного контракту (п.28 Положення № 1153/2008).
На виконання п.34 Положення № 1153/2008 контракт припиняється (розривається): у день закінчення строку контракту.
Наказом Міністерства оборони України від 10.04.2009 року № 170, який зареєстровано Міністерством юстиції України 19.05.2009 року за № 438/16454 затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі по тексту Інструкція № 170).
Відповідно до п. 2.13 Інструкції № 170 військовослужбовець не пізніше як за три місяці до закінчення строку дії чинного контракту повинен повідомити командування військової частини про свій намір укласти новий контракт. Якщо у цей строк військовослужбовець без поважних причин не повідомив командування військової частини про намір укладати новий контракт про проходження військової служби, то він підлягає звільненню з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту без подання рапорту.
Вказаній нормі кореспондують положення п. 12.8 Інструкції № 170, за змістом якої посадові особи зобов`язані звільнити з військової служби військовослужбовців, які не виявили бажання укладати новий контракт.
Так, як було встановлено судом, між позивачем та МВС України в особі командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 укладено контракт від 25.05.2020 строком на 1 рік.
Дослідивши зміст контракту від 25.05.2020, судом встановлено, що в силу пункту 4 сторони зобов`язуються не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку контракту повідомити одна одну про бажання або небажання укладати новий контракт чи відмову в його укладенні із зазначенням причин, передбачених нормативно-правовими актами.
З урахуванням встановлених у справі фактичних обставин та норм права, які підлягають застосуванню при вирішенні спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що у випадку виявлення бажання продовжити службу та укласти новий контракт позивач зобов`язаний був повідомити про це Міністерство оборони України в особі командування військової частини, де він проходить військову службу.
Разом з цим, судом встановлено, що про свій намір продовжити військову службу за контрактом позивач за три місяці не повідомив Військову частину НОМЕР_1 .
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачем 17.05.2021 подано рапорт по команді про звільнення з військової служби в запас ЗСУ згідно ст.26 ч.5 п.2 пп. «а» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (по закінченню контракту). Також у вказаному рапорті зазначив про бажання пройти військово-лікарську комісію.
Як повідомив відповідач у відзиві на позовну заяву, відповідно до протоколу №2 засідання атестаційної комісії військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.01.2021 щодо позивача розглядалось питання з приводу продовження строку контракту на 2 роки та комісією було прийнято позитивне рішення, про що позивач був обізнаний.
Відповідно до п. 233 Положення про проходження військової служби у Збройних Силах України, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) військовий комісаріат, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Належних, допустимих, достатніх та достовірних в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ, доказів того, що позивач письмово звертався до командування військової частини про бажання укласти новий контракт чи відмову в його укладенні, як-то передбачено п. 4 Контракту позивачем не надано, а судом під час розгляду справи не встановлено.
У зв`язку з чим, суд також не приймає твердження позивача про те, що відповідач в порушення ч. 2 ст. 35 Положення № 1153/2008 без його бажання прийняв рішення про звільнення, оскільки у передбачений контрактом та абз. 8 п. 2.13 Інструкції № 170 спосіб та строк таке бажання позивачем висловлено не було, а тому у розумінні п. 2.13 Інструкції № 170 він підлягав звільненню з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту без подання рапорту.
Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання протиправними та скасування наказу командира військової частини в частині звільнення позивача з військової служби на підставі підпункту «а» пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та наказу командира військової частини від 25.05.2021 року № 98 про виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на підставі підпункту «а» пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправної бездіяльності відповідача, у зв`язку з не направленням позивача для проходження військово-лікарської комісії та зобов`язання відповідача направити позивача для проходження військово-лікарської комісії у медичному закладі системи охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, суд зазначає наступне.
За змістом абз. 2 та 3 п. 235 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які звільняються з військової служби на підставах, передбачених пунктами "г", "ґ", "е" частини третьої, підпунктами "ґ", "д", "е" пункту 1, підпунктом "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктами "д", "е", "є", з, "и" пункту 1, підпунктами "д" - "з" пункту 2, підпунктом "в" пункту 3 частини п`ятої, підпунктами "д" - "ж" пункту 1, підпунктами "ґ" - "є" пункту 2, підпунктом "в" пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", не направляються на обстеження військово-лікарською комісією і не підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я. Після звільнення військовослужбовців з військової служби військовий комісаріат, де вони будуть взяті на військовий облік, направляє їх для проходження медичного обстеження з метою визначення придатності до військової служби.
Військовослужбовці за їх бажанням можуть не направлятися на обстеження військово-лікарською комісією в разі звільнення у зв`язку із закінченням строку контракту.
Як вже зазначено судом, у рапорті від 17.05.2021 позивач зазначив про бажання пройти військово-лікарську комісію.
Відповідно до вимог пункту 12.6. Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яка затверджена Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року №170, посадова особа, у підпорядкуванні якої є військовослужбовці, які виявили бажання звільнитись чи підлягають звільненню з військової служби, не пізніше ніж за чотири місяці до досягнення ними граничного віку перебування на військовій службі чи закінчення строку контракту, зобов`язана здійснити заходи щодо: розрахунку вислуги років військової служби військовослужбовців; обстеження військово-лікарською комісією військовослужбовців.
Таким чином, враховуючи, що позивача було звільнено зі служби згідно ст.26 ч.5 п.2 пп. «а» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (по закінченню контракту), а абз. 2 та 3 п. 235 Положення №1153/2008 містить вичерпний перелік умов звільнення, за наслідком чого військовослужбовці не направляються на обстеження військово-лікарською комісією, які у цій справі не встановлені, відповідач був зобов`язаний направити позивача для проходження військово-лікарської комісії.
У той же час, відповідно до підпункту 3.13 пункту 13 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни, які звільнені з військової служби у запас або у відставку без проведення медичного огляду ВЛК або не згодні з постановою ВЛК про ступінь придатності до військової служби на період фактичного звільнення та ставлять питання про перегляд цієї постанови, оглядаються ВЛК госпіталів за узгодженням зі штатною ВЛК регіону за направленням військового комісара. Цей медичний огляд проводиться незалежно від причини звільнення, але не пізніше ніж через п`ять років після звільнення. У разі коли після звільнення пройшло більше п`яти років, медичний огляд ВЛК проводиться в облікових цілях із визначенням ступеня придатності до військової служби на теперішній час, при цьому причинний зв`язок захворювання, наслідків травми не встановлюється.
Військовий комісаріат направляє в регіональну штатну ВЛК, на території якої проживає заявник, його заяву, медичні документи, які є в заявника або одержані військовим комісаріатом із цивільних (військових) лікувальних закладів, військовий квиток.
Зазначений пункт у редакції Положення № 402 чинній на момент розгляду справи також передбачає аналогічні по суті положення, а саме: громадяни, які звільнені з військової служби у запас або у відставку без проведення медичного огляду ВЛК або не згодні з постановою ВЛК про ступінь придатності до військової служби на період фактичного звільнення та ставлять питання про перегляд цієї постанови, оглядаються ВЛК закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України за узгодженням зі штатною ВЛК регіону за направленням керівника районного, міського ТЦК та СП. Цей медичний огляд проводиться незалежно від причини звільнення, але не пізніше ніж через п`ять років після звільнення. У разі коли після звільнення пройшло більше п`яти років, медичний огляд ВЛК проводиться в облікових цілях із визначенням ступеня придатності до військової служби на теперішній час, при цьому причинний зв`язок захворювання, наслідків травми не встановлюється.
Як вбачається зі спірних наказів військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 19.05.2021 №39о/с та від 25.05.2021 року № 98 про виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , його звільнено на підставі підпункту «а» пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» з військової служби у запас Збройних сил України та направлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 та також зараховано на службу у військовому резерві першої черги військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до підпункту 5.1 пункту 5 Положення медичний огляд резервістів проводиться з числа військовозобов`язаних запасу за рішенням військового комісара, начальника ТЦК - ВЛК військового комісаріату, ВЛК ТЦК, гарнізонною, госпітальною ВЛК. Медичний огляд резервістів (крім льотного складу, АП) проводиться при прийомі на службу у військовому резерві та перед укладанням чергового контракту. Медичний огляд також проводиться за рішенням командира військової частини у разі неможливості виконання резервістом обов`язків за призначенням за станом здоров`я.
Аналізуючи зазначене вище Положення №404, суд зазначає, що оскільки позивача звільнено у запас та зараховано до резерву, він як особа з числа військовозобов`язаних запасу, у випадку звільнення без проведення медичного огляду, може ініціювати питання про проходження медичного огляду та пройти його, за рішенням, зокрема, військового комісара, начальника ТЦК - ВЛК військового комісаріату.
За вказаних обставин та враховуючи, що позивач на час подання позову не підпорядкований безпосередньо ВЧ НОМЕР_1 , і після звільнення його направлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправної бездіяльності відповідача, у зв`язку з не направленням позивача для проходження військово-лікарської комісії та зобов`язання відповідача направити позивача для проходження військово-лікарської комісії у медичному закладі системи охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області.
Відповідно до положень ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо скарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Суддя Мороко А.С.