Справа № 212/1711/26 
2/212/2923/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2026 року м. Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу 
у складі: головуючого судді Хомченко Л.І. 
за участю секретаря 
судового засідання Сівак А.О.
представника 
позивача Парсентьєва О.М.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду у місті Кривий Ріг цивільну справу у порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Часовоярської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, -
ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2026 року позивач звернулася до суду із позовом до Часовоярської міської ради ро визнання права власності на нерухоме майно.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 вересня 2004 року. На вказаній земельній ділянці розташований один, дерев`яний, обкладений цеглою, житловий будинок загальною площею 35,60 кв.м., в тому числі житловою площею 12 кв.м. та льоху, уборна, огорожа, водопровід. 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» запроваджено воєнний стан з 5:30 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. З липня 2022 року розпочалися бойові зіткнення в Сіверську під час російського вторгнення в Україну в ході бойових дій на Донбасі. Основною метою позивача стало врятувати життя, своє й своїх близьких й по можливості врятувати хоча б деякі документи та позивач змушена була покинути своє місце проживання з метою збереження власного життя та уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини. Відповідно до технічного паспорту на вищевказаний будинок від 20 вересня 2011 року загальна площа домоволодіння 80,2 кв.м.. житлова площа 52,3 кв.м., допоміжна площа 27,9 кв.м. При оформлені допомоги, щодо зруйнованого, втраченого житла виявилося, що у витязі Державного реєстру речових прав на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрована загальна площа 35,6 кв.м. з відповідною заявою вона звернулася до державного реєстратора, щодо реєстрації права власності на вищевказане домоволодіння з загальною площею 80,2 кв.м.. житловою площею 52,3 кв.м. проте вона отримала відмову в проведені реєстраційних дій, оскільки право власності вже зареєстровано в реєстрі нерухомого майна і площа вказана 35,6 кв.м. У зв`язку із наведеним, позивач звертається до суду за захистом своїх прав та інтересів, визнання права власності на нерухоме майно як самочинно збудоване.

Ухвалою судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу Хомченко Л.І. від 19.02.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Роз`яснено учасникам справи щодо строків подання письмових заяв по суті справи.
Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги ,просила позов задовольнити по підставах викладених у позовній заяві .
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності. У заяві вказав, що просить вирішити питання на розсуд суду.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від14 вересня 2004 року спадкоємицею зазначеного в заповіті спадкового майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 . Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво складається з: жилого будинку з спорудами та побудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці Часів”ярської міської ради.
З державного акту на право приватної власності на землю серії ДН вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,10 гектарів в межах згідно з планом по АДРЕСА_1 . 
Державний реєстратор своїм рішенням від 18.12.2025 року відмовив в проведенні реєстраційних дій оскільки право власності вже зареєстровано в реєстрі нерухомого майна і площа вказана 35,6 кв.м., що відрізняється від фактичних даних.
Відповідно до технічного паспорту на вищевказаний будинок від 20 вересня 2011 року загальна площа домоволодіння 80,2 кв.м.. житлова площа 52,3 кв.м., допоміжна площа 27,9 кв.м.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює згідно з законом по своїй волі, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності придбається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, право приватної власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
У відповідності зі ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, спорудження і т.п.), що відповідно до закону підлягає державної реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації.
Відповідно до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. 
Згідно зі ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у випадку втрати ним документів, підтверджуючих право власності.

Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивач у позові про визнання права власності є особою, яка вже є власником. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Положеннями п. 1 ч. 2ст. 16 ЦК України закріплено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Стаття 1 Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право мирного володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У пункті 37 Постанови від 07 лютого 2014 року №5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає, що позови про визнання права власності, що пред`явлені на підставі статті 392 ЦК, пов`язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна.
У п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» наголошується, що виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, зокрема, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами.
Крім того, Верховний Суд України у своєму Узагальненні «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ» звертає увагу, що передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. 
За ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»(в редакції від 1 січня 2013 року) державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, суд за матеріалами справи встановив, що позивач у законний спосіб свого часу набув право власності на будинок, отримавши правовстановлюючий документ на таку нерухомість.
Суд в цьому сенсі також зазначає, що згідно із п. 9 ч. 1ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.
Так згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
З огляду на викладене вмотивування, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими.
Таким чином, керуючись наведеними правовими нормами, зважаючи на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за позивачем права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись ст. ст.12,13,81,141,223,259,263-265 ЦПК, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Часовоярської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.
Визнати, право власності ОСОБА_1 на домоволодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 80,2 кв.м. та житловою площею 52,3 кв.м. 
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Часовоярська міська рада Бахмутського району Донецької області, юридична адреса: Донецька область, м. Часів Яр, вул. Незалежності, 1, ЄДРПОУ 04052867.
Рішення складено та підписано 26.06.2026 року.
Суддя: Л. І. Хомченко