"16" липня 2026 р.   Єдиний унікальний номер судової справи: 150/181/26
Номер провадження: 2-о/150/33/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року     с. Мазурівка
Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Суперсона С.П., 
присяжних Єрмакова О.В., Брухаль Ю.М.,
за участі секретаря Дудки А.Ю.,
заявника ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),
представника органу опіки та піклування Чернівецької селищної ради – Рудика Р.Ф., 
в режимі відео конференції представника особи, щодо якої вирішується заява про визнання недієздатною – адвоката Токарєва О.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Чернівецька селищна рада Могилів-Подільського району Вінницької області як орган опіки і піклування, особа щодо якої вирішується питання про визнання недієздатною ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначенні опікуна,-

ВСТАНОВИВ:
На розгляд суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Чернівецька селищна рада Могилів-Подільського району Вінницької області як орган опіки і піклування, особа щодо якої вирішується питання про визнання недієздатною ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначенні опікуна.
Заява мотивована тим, що заявник являється онуком ОСОБА_2 . 
Згідно з консультативними висновками спеціаліста КНП «Чернівецька районна лікарня» від 05 березня 2026 року ОСОБА_2 встановлено діагноз F03, не уточнена деменція.
Заявник у поданій заяві стверджує, що ОСОБА_2 внаслідок захворювань не може сама себе обходити, не усвідомлює своїх дій, потребує стороннього догляду. 
В судовому засіданні заявник заяву підтримав та суду показав, що більше 3 років самостійно здійснює догляд за бабкою, у них склалися дуже теплі та довірительні стосунки, ще з часів його дитинства. 
Після того як ОСОБА_2 захворіла, лише заявник здійснював за нею догляд. 
Заяву про визнання бабки недієздатною подав ще до мобілізації. 
Мобілізований був близько чотирьох місяців тому та несе службу в лавах ЗСУ з місцем дислокації м. Калинівка Вінницької області, що у 150 кілометрах від с. Лозове. З того часу, стан бабки став ще більш неконтрольованим та не стабільним. Вона відмовлялася від допомоги будь-яких інших осіб, не підпускала їх до себе та сприймала їх вороже. 
Вказане призводило до того, що бабка відмовлялася приймати ліки та харчуватися. Її психічний стан та загальний стан здоров`я від цього лише погіршувався.
Тому заявник постійно був на телефонному зв`язку із бабкою та за першої можливості приїжджав зі служби. Втім, у зв`язку із значним погіршенням стану здоров`я бабки, з початку червня 2026 року заявник перебуває у відпустці за сімейними обставинами, постійно знаходячись біля бабки та здійснюючи за нею постійний догляд.  
Інших близьких осіб, які б могли здійснювати догляд за бабкою немає.
Звертаючись до органу опіки та піклування щодо внесення подання на призначення заявника опікуном, він надав до органу опіки та піклування усі документи, зазначені у переліку. 
Представник органу опіки та піклування – Рудик Р.Ф. суду показав, що заявником ОСОБА_1 було подано усі необхідні документи, на підставі яких встановлено його відповідність вимогам до кандидата в опікуни. Разом із тим, органу опіки та піклування було відомо, що він мобілізований, саме по вказаній підставі було прийнято рішення про недоцільність у призначенні заявника опікуном. Відомості про те, що понад місяць заявник постійно перебуває біля ОСОБА_2 здійснюючи за нею догляд, органу опіки та піклування були невідомі, тому не були враховані при винесенні подання. 
Представник ОСОБА_2 – адвокат Токарєв О.Т. в судовому засіданні показав, що мав особисту бесіду з довірителькою та може повідомити суду, що твердження заявника в судовому засіданні повністю відповідають встановленим адвокатом обставинам. Так, при особистій бесіді адвокату стало відомо, що у ОСОБА_3 є онука ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_5 . Однак, у них склалися негативні стосунки, постійно виникали сварки та вони не підтримують як-таких сімейних стосунків. ОСОБА_5 проживає на одному домоволодінні але проживає в літній кухні, а ОСОБА_2 проживає в будинку разом із онуком ОСОБА_1 .
З самого малку онук виховувався ОСОБА_2 , з яким у неї склалися дуже теплі відносини, він є єдиною особою, з якою у неї склалися теплі та довірительні стосунки.
Після мобілізації онука, що відбулося в березні 2026 року вона відмовляється від допомоги будь-яких інших осіб, не підпускає їх до себе та сприймає їх вороже, не пригадуючи їх як близьких осіб. 
Як з`ясувалося, ОСОБА_1 несе службу в лавах ЗСУ з місцем дислокації військової частини АДРЕСА_1 та постійно на телефонному зв`язку із ОСОБА_2 , за першої можливості приїжджав до бабки та лише таким чином за прикладених великих зусиль, вдавалося забезпечити часткове приймання нею ліків та харчування, підтримання її здоров`я, забезпечення хоча б мінімальних потреб для її життєдіяльності.
В картині життя ОСОБА_2 вже тривалі роки є одна особа, яку вона сприймає як рідну та якій довіряє, надаючи можливість доглядати їй, забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, годувати та давати ліки, і ця особа це заявник. 
З початку червня 2026 року стан ОСОБА_2 знову погіршився та з того часу ОСОБА_1 перебуває вдома, здійснюючи постійний догляд за ОСОБА_2 .
Довірителька й надалі бажає аби догляд за нею здійснював онук, з яким вона почувається у безпеці, якому вона довіряє та якого щиро любить, з яким у неї склалися теплі та щирі відносини.
Тому адвокат Токарєв О.Т. підтримав позицію своєї довірительки та з урахуванням тих обставин, які ним особисто встановлено при спілкуванні з членами її сім`ї, він в судовому засіданні підтримав та просив призначити опікуном ОСОБА_2 її онука ОСОБА_1 , що відповідатиме її якнайкращим інтересам та надасть можливість підтримувати у належному стані її здоров`я та функції життєздатності. 
Щодо підстав відмови органу опіки та піклування у призначенні заявника опікуном адвокат висловив свою позицію, що дана обставина, не може бути визначальною при прийнятті вказаного рішення. Органом опіки та піклування залишено поза увагою якнайкращі інтереси його довірительки, а також те, що заявник навіть під час проведення судового засідання перебуває разом із бабкою, за якою здійснює постійний догляд.
Свідок ОСОБА_6  будучи допитаною в судовому засіданні показала, що є онукою ОСОБА_2 . Свідок проживає окремо від бабки, разом зі своєю дочкою, онукою та зятем. Має щільний робочий графік та один вихідний день на тиждень. Сімейні обставини, а також робота та наявність підсобного господарства не дають їй можливості доглядати за бабкою. Крім цього, між нею та бабкою склалися складні стосунки, а тому серед іншого і з цієї підстави свідок невзмозі здійснювати за нею догляд. Бабка нікого до себе не підпускає. 
З часу хвороби бабки, догляд за нею здійснює онук ОСОБА_1 , який будучи мобілізований у березні 2026 року постійно приїжджав аби доглядати за бабкою, так як ніхто інший не міг та не може дати їй ради. Понад місяць ОСОБА_1 перебуває вдома з метою догляду за бабкою, адже за його відсутності стан ОСОБА_2 лише погіршувався, ніхто з родичів не міг знайти з нею спільної мови аби забезпечити прийом ліків та їжі. Тому свідком було подано до органу опіки та піклування заяву про відмову у здійсненні опіки. 
Свідок ОСОБА_7  будучи допитаною в судовому засіданні показала, що є дочкою ОСОБА_2 . Однак, між ними тривалий час існують погані відносини. Після того як мати захворіла, вона майже не впізнає свідка, тай загалом інших родичів. Син свідка – ОСОБА_1 увесь час опікувався нею. Вона йому довіряє догляд за нею, син навіть самостійно її годує. 
В березні 2026 року сина було мобілізовано та стан матері значно погіршився, став ще більш неконтрольованим та не стабільним. Вона відмовлялася від допомоги будь-яких інших осіб, не підпускала нікого до себе та сприймала усіх вороже. Відмовлялася приймати ліки та харчуватися. Тому ОСОБА_1 перебуваючи на службі в м. Калинівка Вінницької області постійно приїжджав аби доглядати бабку, але з початку червня 2026 року він постійно знаходиться біля ОСОБА_2 , здійснюючи постійний догляд за нею. Присутність сина дозволила стабілізувати стан матері. 
Свідок зауважила також на тому, що стан здоров`я її матері не дозволяє їй самостійно забезпечувати дотримання санітарно-гігієнічних умов, а тому вона як жінка невзмозі піднімати та переносити матір. Це усе робить ОСОБА_1 . 
Крім цього, свідок перенесла серцевий напад, після чого сама потребує догляду. Тому свідком було подано до органу опіки та піклування заяву про відмову у здійсненні опіки. 
Суд заслухавши пояснення заявника, думку представників, покази допитаних судом свідків, дослідивши матеріали, що були подані на розгляд опікунської ради, матеріали справи та наявні при ній докази дійшов висновків про наступне.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є рідним онуком ОСОБА_2 .
Згідно з консультативними висновками спеціаліста КНП «Чернівецька районна лікарня» від 05 березня 2026 року ОСОБА_2 встановлено діагноз F03, не уточнена деменція.
Згідно висновку експерта № 342 за результатами судово-психіатричної експертизи ОСОБА_2 страждає на стійкий психічний розлад у вигляді судинної деменції (F01.8). ОСОБА_2 позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. 
02.07.2026 рішенням виконавчого комітету Чернівецької селищної ради №113 затверджено подання опікунської ради при виконавчому комітеті «Щодо недоцільності призначення опікуна».
Як свідчить зміст означеного подання, підставою висновку щодо недоцільності призначення опікуном над ОСОБА_2 – ОСОБА_1 було те, що останній несе службу в лавах ЗСУ та саме з цієї підстави не може здійснювати догляд за ОСОБА_2 .
В ході судового розгляду представник опікунської ради ОСОБА_8 повідомив, що ОСОБА_1 відповідає усім вимогам до кандидата в опікуни, викладеним у ЦК України та Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.
Єдиною підставою для винесення подання щодо недоцільності призначення заявника опікуном слугувало те, що органу опіки та піклування було відомо, що він мобілізований. Відомості про те, що ОСОБА_1 несе службу в м. Калинівка Вінницької області та постійно приїжджав до бабки, а також понад місяць постійно перебуває біля ОСОБА_2 здійснюючи за нею догляд, органу опіки та піклування були невідомі, тому не були враховані при винесенні подання. 
В ході судового розгляду також було встановлено, що дочка ОСОБА_7 та друга онука ОСОБА_6 відмовилася здійснювати над нею опіку.
Так, з показів ОСОБА_7 суду стало відомо про наявність між нею та матір`ю складних стосунків. Також остання повідомила, що за станом здоров`я (перенесеним серцевим нападом) невзмозі здійснювати опіку над важко хворою матір`ю.
Допитана судом ОСОБА_6 також підтвердила наявність між нею та бабкою складних стосунків, відсутність будь-якого взаєморозуміння, небажання бабки прислухатися до когось іншого з родичів та її недовіру до інших осіб, яких в силу стану свого здоров`я вона просто не впізнає та сприймає як чужих осіб. 
Обоє свідків підтвердили відсутність інших близьких родичів, які б могли здійснювати опіку над ОСОБА_2 .
Також стверджували перед судом, що понад три роки догляд за ОСОБА_2 здійснює онук ОСОБА_1 . 
З самого малку ОСОБА_1 виховувався ОСОБА_2 , з яким у неї склалися дуже теплі відносини, він є єдиною особою, з якою у неї склалися теплі та довірительні стосунки.
Заяву про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна було подано до мобілізації заявника. 
Після мобілізації ОСОБА_1 , що відбулося в березні 2026 року ОСОБА_2 відмовлялася від допомоги будь-яких інших осіб, не підпускала їх до себе та сприймала вороже, не пригадуючи їх як близьких осіб. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 несе службу в лавах ЗСУ з місцем дислокації військової частини в АДРЕСА_1 , що близько 150 км від місця його проживання та проживання недієздатної особи. 
ОСОБА_1 постійно на телефонному зв`язку із ОСОБА_2 та за першої можливості приїждав до бабки, що знайшло своє підтвердження в ході допиту свідків, отримання пояснень заявника та адвоката особи щодо якої вирішується питання про визнання її недієздатною – ОСОБА_9 . Вказана присутність заявника у догляді за ОСОБА_2 надавала можливість забезпечити часткове приймання нею ліків та харчування, підтримання її здоров`я, забезпечення хоча б мінімальних потреб для її життєдіяльності.
З початку червня 2026 року стан ОСОБА_2 знову погіршився та з вказаного часу ОСОБА_1 перебуває вдома, здійснюючи постійний догляд за ОСОБА_2 , перебуваючи у відпустці за сімейними обставинами. 
Вказані обставини підтверджено в судовому засіданні адвокатом Зіневич Г.П. - Токарєвим О.Т., який наполягав на тому, що його довірителька сприймає як рідну людину лише онука ОСОБА_1 . Стосунків з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не підтримує та ставиться до них погано, не довіряє їм. 
Адвокат стверджував перед судом, що навіть під час несення заявником служби, місце розташування військової частини знаходиться не далеко від місця проживання його довірительки та ОСОБА_1 при першій можливості приїжджав. Довірителька й надалі бажає аби догляд за нею здійснював онук, з яким вона почувається у безпеці, якому вона довіряє та якого щиро любить, з яким у неї склалися теплі та щирі відносини.
У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Статтею 64 ЦК України визначено випадки, коли фізична особа, не може бути опікуном або піклувальником.
За змістом цієї статті, опікуном або піклувальником не може бути фізична особа:
1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені;
2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.
Цей перелік обмежувальних обставин є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.
Отже, у вказаній нормі закону відсутні положення, які б дозволяли стверджувати, що інші обмеження у призначенні опікуна чи піклувальника можуть бути передбачені законами або іншими нормативно-правовими актами. Конструкція цієї статті не передбачає обмеження у призначенні особи опікуном через перебування останньої на військовій службі, у тому числі у зв`язку із мобілізацією.
Факт перебування на військовій службі за мобілізацією не є законодавчою перешкодою для призначення опікуном. Більше того, законодавство передбачає механізм реалізації права на опіку при вирішенні питання про призначення опікуном мобілізованого військовослужбовця не шляхом обмеження чи заборони призначення такого військовослужбовця опікуном, а навпаки шляхом визначення такої підстави для звільнення із військової служби, у тому числі за мобілізацією. Відповідно, законодавство про військову службу, мобілізацію і мобілізаційну підготовку не тільки не забороняє призначати військовослужбовця опікуном, а встановлює наслідки такого призначення - звільнення особи з військової служби, у тому числі і за мобілізацією (пункт «г» частини четвертої статті 26, абзац п`ятнадцятий пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням (частина перша статті 67 ЦК України).
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила опіки та піклування).
Відповідно до пункту 3.1 Правил опіки та піклування для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину.
Дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, суд дійшов висновку про те, що подання органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 02.07.2026 №113 належно не мотивовано, оскільки не враховано стосунків у сім`ї ОСОБА_2 , її складні сімейні відносини з іншими родичами ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Наявність їхніх заяв про відмову у здійсненні опіки. Також наявність у дочки ОСОБА_7 захворювання, внаслідок якого вона позбавлена можливості здійснювати опіку. Також залишено поза увагою стосунки ОСОБА_2 з онуком ОСОБА_1 , думку останньої щодо здійснення над нею опіки саме онуком, а також відповідність ОСОБА_1 вимогам до кандидатів у опікуни. 
Суд зауважує й на тому, що в ході судового розгляду підтверджено, що з часу мобілізації ОСОБА_1 постійно приїжджав для здійснення догляду за бабкою, і місце дислокації військової частини – АДРЕСА_1 , що на відстані 150 кілометрів від місця проживання ОСОБА_2 об`єктивно надавало йому цю можливість. Окрім того, понад місяць заявник перебуває у відпустці за сімейними обставинами через значне погіршення стану здоров`я ОСОБА_2 , будучи вдома та здійснюючи постійну опіку над бабкою. 
Також, суд враховує й те, що подання органу опіки та піклування затверджено 02.07.2026, тобто в той час коли заявник фізично перебував вдома та здійснював постійний догляд за ОСОБА_2 , однак вказані обставини залишено поза увагою та належної оцінки їм надано не було. Як і не надано оцінки відносинам у родині та фактичним обставинам. 
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2026 року у справі № 305/1557/24 (провадження № 61-9539сво25) зроблено висновок про те, що сам по собі факт проходження військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації не може бути підставою для відмови у призначенні його опікуном над особою, визнаною недієздатною. У таких справах, з урахуванням якнайкращих інтересів особи, над якою встановлюється опіка, потрібно з`ясовувати наявність інших осіб, які можуть бути опікунами недієздатного, здійснювати оцінку їх здатності виконання функцій саме опікуна недієздатної особи, а не відвідувача за необхідністю; досліджувати дійсність намірів військовослужбовця як єдиного кандидата на призначення опікуном недієздатної особи щодо забезпечення її особистих немайнових і майнових прав та інтересів, та ураховувати визначені Правилами опіки та піклування критерії, яким має відповідати особа як опікун.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Суд при вирішенні даної справи враховує також висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 06.07.2026 по справі № 742/2555/24, де Верховний Суд зауважує, що подання органу опіки і піклування має рекомендаційний характер та не може бути самостійним засобом захисту порушеного права. Цьому документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений.
З огляду на викладене вище, слід дійти висновку, що подання органу опіки і піклування категорично суперечить дійсним обставинам справи, наданим суду доказам, показам допитаних судом свідків, заявника та поясненням адвоката особи, щодо якої вирішується питання про визнання її недієздатною. 
Приймаючи до уваги викладене та враховуючи інтереси ОСОБА_2 , яка за своїм станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та потребує встановлення над нею опіки, а також враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_2 недієздатною особою та встановити над нею опіку, призначивши ОСОБА_1 її опікуном, за згодою останнього. 
Саме вказане рішення на переконання суду відповідатиме якнайкращим інтересам недієздатної особи та надасть можливість підтримувати у належному стані її здоров`я та функції життєздатності.
Згідно з ч.1 ст.40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.
Відповідно до ч.6 ст.300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.
З огляду на викладе, суд вважає за необхідне визначити строк дії даного рішення два роки з дня набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок держави.
Керуючись ст. ст. 39, 40, 41, 60, 63, 67 ЦК України, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 273, 299, 300 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Чернівецька селищна рада Могилів-Подільського району Вінницької області як орган опіки і піклування, особа щодо якої вирішується питання про визнання недієздатною ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначенні опікуна,- задовольнити.
Визнати недієздатною ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_2 ) та встановити над нею опіку.
Призначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_2 ) опікуном недієздатної ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_2 ).
Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною становить два роки, який обраховується з дня набрання рішенням законної сили.
Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку дії даного рішення. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.
Судові витрати віднести на рахунок держави.
Копії рішення суду після набрання ним законної сили надіслати органу опіки та піклування та органу ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи, яку визнано недієздатною.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду виготовлено 16.07.2026.

Головуючий суддя        С.П. СУПЕРСОН 

Присяжні:         О.В. Єрмаков

Ю.М. Брухаль