Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Єдиний унікальний номер №943/231/26 
Провадження № 2/943/766/2026 
17 вересня 2026 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області
в складі: головуючого-судді Кос І. Б. 
за участю секретаря судового засідання Дутки С.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Буської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :
позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом, просить визнати за ним право власності на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина. Позивач є спадкоємцем майна після смерті баби за заповітом, в порядку спадкової трансмісії на майно, що за життя належало її чоловікові ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, заявлений позов підтримує в повному обсязі, позовні вимоги просить задовольнити. 
Відповідач Буська міська рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності представника.
Запити до державного нотаріуса здійснювалися неодноразово, проте відповіді не надходили, а тому суд розглянув справу на підставі наявних матеріалів, що відповідають положенням ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223 ЦПК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 29 листопада 2006 року, підтверджено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Побужани Буського району Львівської області. 
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 10 серпня 1994 року, підтверджено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали шлюб 13 листопада 1957 року.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 23 жовтня 2013 року, підтверджено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Побужани Буського району Львівської області. 
Із наявної в матеріалах справи копії заповіту, посвідченого 10 квітня 1990 року секретарем Яблунівської сільської ради Буського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі № 25, вбачається, що ОСОБА_2 заповіла усе своє майно своєму онукові ОСОБА_1 . 
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на:
-право на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,0900 га (кадастровий номер: 4620685000:10:001:0008) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в с. Побужани Золочівського району Львівської області;
-право на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку загальною площею 0,41 га в тому числі: земельна ділянка площею 0,2157 га з кадастровим номером: 4620685000:10:001:0009, земельна ділянка площею 0,1943 га з кадастровим номером: 4620685000:10:001:0010), цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в с. Побужани Золочівського району Львівської області.
Належність земельних ділянок ОСОБА_3 підтверджується Архівним витягом виданим Золочівською РДА від 16.05.2024 року №Г/2-412 виданим на підставі рішення Яблунівської сільської ради Буського району Львівської області від 12.10.1993 року про приватизацію земельних ділянок, що знаходяться в користуванні громадян Яблунівської сільської ради, яким ухвалено передати безоплатно у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею під забудову 0,09 га, для ведення особистого підсобного господарства площею 0,41 га.
Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6800052832026 від 22.01.2026 року, підтверджено, що земельна ділянка площею 0,1943 га з кадастровим номером 4620685000:10:001:0010, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Побужани Золочівського району Львівської області.
Крім того, відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0500054042026 від 22.01.2026 року, підтверджено, що земельна ділянка площею 0,2157 га з кадастровим номером 4620685000:10:001:0009, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Побужани Золочівського району Львівської області.
Крім того, відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3200047442026 від 16.01.2026 року, підтверджено, що земельна ділянка площею 0,0900 га з кадастровим номером 4620685000:10:001:0008, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в с. Побужани Золочівського району Львівської області.
Відповідно до довідки від 19.12.2025 року №525, виданої Побужанським старостинським округом Буської міської територіальної громади, підтверджено, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня його смерті разом із ним проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , його дружина – ОСОБА_2 , а тому згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, ОСОБА_2 (баба позивача) прийняла спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_3 за законом. 
Згідно довідки від 30.01.2026 року №95, виданої Побужанським старостинським округом Буської міської територіальної громади, підтверджено, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня її смерті разом із нею проживала та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , дочка – ОСОБА_4 та онук – ОСОБА_1 (позивач), а тому згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивач прийняв спадщину після смерті баби за заповітом.
Разом із тим, згідно заяви ОСОБА_4 від 02 вересня 2026 року, повідомляє, що вона усвідомлюючи значення своїх дій та діючи добровільно, відмовляється від своїх спадкових прав на майно після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь свого сина - ОСОБА_1 . Їй роз?яснено та зрозумілі правові наслідки відмови від прийняття спадщини, передбачені чинним законодавством України, підтверджує, що дана відмова є остаточною, безумовною та такою, що не може бути відкликана, і в подальшому не буде претендувати на будь-яке спадкове майно, вказане у даній заяві. Також повідомляє, що не заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, позов визнає повністю та просить суд розглянути справу у її відсутності.
Оскільки позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом і прийняв спадщину після смерті баби, в порядку спадкування спадкової трансміції після смерті ОСОБА_3 , а тому вважається, що позивач набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцю, на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України. До складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).
Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.
Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення.
Згідно з пунктом "г" частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.
Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено пунктом "а" частини третьої статті 152 ЗК України.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений у статті 118 ЗК України.
Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України).
Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
З огляду на наведені норми закону, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України.
Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17 від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки.
Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.
З урахуванням встановлених обставин, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку про те, що наявні правові підстави для визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом, в порядку спадкової трансмісії, права на завершення приватизації спірною земельною ділянкою спадкодавців.
Вищенаведене також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23 листопада 2022 року у справі № 692/769/21 (провадження № 61-6245св22).
Згідно ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачем слід визнати право власності на завершення приватизації та реєстрації прав власності на спірні земельні ділянки, які за життя розпочав ОСОБА_3 , проте не встиг завершити у зав`язку зі смертю, в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_2 .
Відтак, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 76-80, 89, 211, 223, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, - 

у х в а л и в :
позов задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,0900 га (кадастровий номер: 4620685000:10:001:0008) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в с. Побужани Золочівського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом, яка належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкової трансмісії, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку загальною площею 0,41 га в тому числі земельна ділянка площею 0,2157 га з кадастровим номером: 4620685000:10:001:0009, земельна ділянка площею 0,1943 га з кадастровим номером: 4620685000:10:001:0010) цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в с. Побужани Золочівського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом, яка належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкової трансмісії, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасники справи.
Позивачка: ОСОБА_1 (80513, с. Побужани, Золочівського району Львівської області, РНОКПП НОМЕР_4 ).
Відповідач: Буська міська рада Золочівського району Львівської області (80500, м. Буськ, площа 900-річчя Буська,1, Львівської області, код ЄДРПОУ 26307575).

Суддя: І. Б. Кос