ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2026 м. Дніпро Справа № 908/360/26

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого (судді-доповідача): Стефанів Т. В.,
суддів: Демчини Т. Ю., Кошлі А. О.,
розглянувши у порядку письмового провадження
без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу
приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.04.2026 (суддя Корсун В. Л., повний текст рішення складено 21.04.2026) у справі № 908/360/26
за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Співдружність енерго", 69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 42-А, офіс 117
про стягнення 92 896,28 грн,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.
16.02.2026 до Господарського суду Запорізької області в системі "Електронний суд" надійшла позовна заява за вих. від 16.02.26 № 01/9895 Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі ПрАТ "НЕК "Укренерго") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Співдружність енерго" (надалі ТОВ "Співдружність енерго") про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.24 № 0470-02024-ПП у розмірі 92 896,28 грн, з яких: 32 000,00 грн основного боргу, 22 815,36 грн - 3 % річних та 38 080,92 грн індексу інфляції (інфляційних втрат).
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 20.04.2026 у справі № 908/360/26 позов задоволено частково. 
Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Співдружність енерго" на користь приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" - 32 000 (тридцять дві тисячі) грн 00 коп. основної заборгованості, 2 (дві) грн 09 коп. 3 % річних, 2 (дві) грн 17 коп. індексу інфляції (інфляційних втрат) та 917 (дев`ятсот сімнадцять) грн 20 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
В іншій частині позову відмовлено. 
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що ПрАТ "НЕК "Укренерго" є оператором системи передачі електричної енергії відповідно до частини 1 статті 31 Закону України "Про ринок електричної енергії" та пункту 5 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, будучи правонаступником майна, усіх прав та обов`язків державного підприємства "НЕК "Укренерго" згідно зі статтею 108 ЦК України, у зв`язку з чим саме позивач є суб`єктом, відповідальним за експлуатацію, диспетчеризацію та технічне обслуговування системи передачі електроенергії.
Між сторонами на договірних засадах, передбачених статтею 4 Закону України "Про ринок електричної енергії", виникли господарські правовідносини на підставі договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.24 № 0470-02024-ПП, яким сторони погодили порядок визначення планового та фактичного обсягів послуги (п. 5.1 договору), систему поетапних платежів за декадами розрахункового періоду (п. 6.2 договору), а також порядок остаточного розрахунку за фактичний обсяг послуги на підставі рахунків та актів приймання-передачі, що надаються ОСП (позивачем) з використанням сервісу електронного документообігу та електронного підпису, з подальшим коригуванням обсягів та вартості за наступними версіями даних комерційного обліку (п. 6.4 договору).
Позивач на виконання умов пункту 6.4 договору оформив та направив відповідачу через сервіс електронного документообігу акти приймання-передачі послуги за березень, квітень, травень та червень 2025 року, а також акти коригування до раніше складених актів приймання-передачі за різні періоди 2024 року, при цьому більшість цих документів були доставлені та підписані відповідачем, а окремі (акт за червень 2025 року та акт коригування від 03.09.25) - доставлені, але не підписані відповідачем.
Відповідачем допущено порушення зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг, унаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати основного боргу за актом приймання-передачі послуг №ПРА-0010640 від 31.05.25 за травень 2025 року в розмірі 31 864,90 грн та за актом коригування №ПРА_К-0009899 від 02.06.25 в розмірі 135,10 грн, а загальна сума заборгованості, заявлена до стягнення, становила 32 000,00 грн. Оскільки відповідач не надав суду доказів належного виконання зобов`язань щодо оплати цих сум, не спростував доводів позивача та не довів правомірності своєї бездіяльності щодо несплати, суд кваліфікував це прострочення відповідно до статей 526, 530, 598, 599, 612 ЦК України та дійшов висновку про законність і обґрунтованість вимоги про стягнення 32 000,00 грн основного боргу.
Щодо вимоги про стягнення 3% річних (22 815,36 грн) та інфляційних втрат (38 080,92 грн), суд, керуючись статтею 625 ЦК України, зазначив, що ці нарахування є способом захисту майнового права кредитора та компенсацією за користування боржником утримуваними коштами. Водночас суд встановив, що позивач не надав до матеріалів справи жодних доказів (платіжних доручень, банківських виписок тощо), які дозволили б перевірити правильність нарахування 3% річних та інфляційних втрат за більшістю актів приймання-передачі та актів коригування, і не обґрунтував за правилами частини 4 статті 80 ГПК України неможливість подання таких доказів у встановлений строк. У зв`язку з цим суд, з посиланням на принцип змагальності (частини 2-4 статті 13 ГПК України) та неможливість покладення на суд обов`язку вважати доведеною обставину, недоведену стороною, дійшов висновку про відсутність об`єктивної можливості перевірити правильність нарахування вказаних сум за переважною більшістю актів.
Разом з тим, перевіривши за допомогою інформаційно-пошукової системи розрахунок 3% річних та інфляційних втрат саме на суму заборгованості в розмірі 135,10 грн (донараховану актом коригування №ПРА_К-0009899 від 02.06.25), суд визнав цей розрахунок вірним, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задовольнив частково - в сумі 2,09 грн 3% річних та 2,17 грн інфляційних втрат, відмовивши в іншій частині вимог щодо 3% річних та інфляційних втрат через їх недоведеність.
Суд також відхилив як надумані та безпідставні заперечення відповідача, викладені у відзиві та додаткових поясненнях, з посиланням на статтю 55 Конституції України та статтю 4 ГПК України щодо права позивача на судовий захист, зазначивши, що дослідив усі обставини справи та надав оцінку всім наявним доказам і аргументам сторін, а міра обґрунтування рішення є достатньою для демонстрації сторонам, що вони були почуті, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини щодо меж обов`язку суду обґрунтовувати рішення (справи "Руїс Торіха проти Іспанії", "Проніна проти України", "Серявін та інші проти України", "Трофимчук проти України"). За результатом розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.04.2026 у справі №908/360/26, у якій просить скасувати дане рішення в частині відмови у задоволенні позову, прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задовольнити у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Запорізької області в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, апелянт вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно оцінив наявні докази та порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.
Апелянт зазначає, що між сторонами 01.01.2024 укладено Договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0470-02024-ПП, який є публічним договором приєднання та покладає на користувача системи передачі обов`язок своєчасно і в повному обсязі оплачувати надані послуги. На виконання умов договору позивач у період із січня 2024 року по червень 2025 року надав відповідачу послуги з передачі електричної енергії, оформив відповідні акти приймання-передачі послуг та акти коригування, які були направлені відповідачу засобами електронного документообігу, підписані сторонами та частково оплачені з порушенням установлених договором строків. Несплачений залишок заборгованості становить 32 000,00 грн.
На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні 3 % річних та інфляційних втрат, пославшись на відсутність доказів здійснення відповідачем оплат за відповідними актами. Водночас такі висновки не відповідають матеріалам справи, оскільки відповідач не заперечував факту проведення оплат із простроченням, не оспорював зазначені позивачем дати здійснення платежів та визнавав сам факт погашення заборгованості після настання строків її оплати. Вказані обставини були враховані позивачем при здійсненні розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат і не були предметом спору між сторонами.
Апелянт наголошує, що відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити кредитору інфляційні втрати та три проценти річних незалежно від подальшого погашення основної заборгованості. Сам факт прострочення виконання грошового зобов`язання є достатньою правовою підставою для застосування передбачених зазначеною нормою наслідків.
При цьому позивач зазначає, що розрахунок інфляційних втрат здійснений із застосуванням офіційних індексів інфляції відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19, від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 та постанові Верховного Суду від 18.05.2023 у справі № 910/5349/22. На думку апелянта, здійснений ним розрахунок відповідає порядку визначення інфляційних втрат та враховує особливості їх нарахування у разі часткового або несвоєчасного погашення заборгованості.
Крім того, апелянт посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.10.2020 у справі № 911/19/19, відповідно до якої суд зобов`язаний перевірити правильність здійсненого позивачем розрахунку заявлених до стягнення сум, а у разі встановлення його помилковості - самостійно визначити належний до стягнення розмір або витребувати більш детальний розрахунок чи контррозрахунок. 
Проте, на думку апелянта, місцевий господарський суд фактично не перевірив правильність поданого розрахунку, не витребував додаткових доказів, не запропонував сторонам подати уточнений чи контррозрахунок та безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог лише з мотивів ненадання окремих платіжних документів, хоча відповідні обставини сторонами не оспорювалися.
Також апелянт вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги статті 86 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не надав належної оцінки всім доказам у їх сукупності та дійшов помилкового висновку про недоведеність обставин прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань.
Крім наведеного, апелянт зазначає, що своєчасне виконання учасниками ринку електричної енергії грошових зобов`язань має важливе значення для забезпечення стабільного функціонування об`єднаної енергетичної системи України. Прострочення платежів негативно впливає на виконання НЕК "Укренерго" покладених на нього законом функцій щодо забезпечення передачі електричної енергії, особливо в умовах воєнного стану та необхідності відновлення пошкоджених внаслідок збройної агресії Російської Федерації об`єктів енергетичної інфраструктури. 
На переконання апелянта, саме з цих підстав рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню із задоволенням позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Співдружність енерго" подало відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" та вважає її необґрунтованою, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на наступне.
Суд першої інстанції правомірно задовольнив позов частково: сума основного боргу, а також 3 % річних та інфляційні втрати стягнуті лише в тій частині, щодо якої позивач надав достатні та належні докази для перевірки правильності їх нарахування. У решті вимог щодо 3 % річних та інфляційних втрат у позові обґрунтовано відмовлено через недоведеність - позивач, попри неодноразові вимоги суду, не надав документів, які дозволили б перевірити правильність визначення періодів прострочення, сум заборгованості та дат її погашення за кожним актом приймання-передачі послуг і актом коригування. Визначальним є те, що сума основного боргу відповідачем повністю погашена, а тому для правильного розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат необхідно було встановити конкретні дати й суми кожного платежу та залишок заборгованості після нього - підтвердити ці обставини можна лише первинними бухгалтерськими документами (платіжними дорученнями, банківськими виписками), яких надано не було.
Апелянт не спростовує цих висновків і не подає нових доказів, які усували б встановлені судом недоліки доказової бази. Посилання на те, що розрахунок здійснено за допомогою калькулятора інформаційно-правової системи "Ліга-Закон", саме по собі нічого не підтверджує: таке програмне забезпечення лише виконує математичне обчислення на підставі введених користувачем даних, але не замінює обов`язку сторони довести достовірність вихідних даних, на яких ґрунтується розрахунок.
Ця позиція повністю узгоджується зі сталою практикою Верховного Суду. Відповідно до статей 79 та 86 ГПК України господарський суд зобов`язаний перевіряти не лише арифметичну правильність розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат, а й достовірність вихідних даних - розмір заборгованості на початок кожного періоду прострочення, дату його виникнення, дати та суми платежів, залишок боргу після їх здійснення. Лише встановивши ці обставини, суд може перевірити правильність нарахувань або самостійно визначити їх розмір у межах заявлених вимог. Цей висновок послідовно підтверджується постановами Верховного Суду від 28.01.2019 у справі № 922/3782/17, від 22.01.2019 у справі № 905/305/18, від 14.02.2019 у справі № 922/1019/18, від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 08.12.2022 у справі № 921/542/20, а також новітньою практикою - постановами від 05.09.2023 у справі № 910/9723/22 (де недослідження таких обставин визнано істотним порушенням процесуального права та підставою для скасування рішення), від 26.11.2024 у справі № 910/15342/23, від 18.06.2025 у справі № 910/1247/24, від 01.07.2025 у справі № 910/1848/23 та від 02.09.2025 у справі № 910/16367/23. У цих постановах зазначено: якщо з поданого розрахунку неможливо встановити порядок обчислення сум чи перевірити вихідні показники, суд вправі вимагати від позивача більш повного та детального розрахунку, а від відповідача - подання контррозрахунку; при цьому саме наявність належних первинних документів, а не використання електронних калькуляторів, дає суду можливість перевірити правильність нарахувань.
Отже, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів судом першої інстанції та не спростовують висновку про відсутність доказів, необхідних для перевірки розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат. Підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення в цій частині немає.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.
Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2026 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Стефанів Т. В., судді: Демчина Т. Ю., Кошля А. О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2026 апеляційну скаргу залишено без руху. Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме надати докази сплати судового збору у сумі 3993,60 грн.
На виконання вказаної ухвали від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги та долучення до матеріалів апеляційної скарги витребуваних судом доказів. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.04.2026 у справі № 908/360/26. Розгляд справи призначено у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
01.01.24 між товариством з обмеженою відповідальністю "СПІВДРУЖНІСТЬ ЕНЕРГО" (Користувач) та приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (ОСП) укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0470-02024-ПП (Договір) шляхом подання відповідної заяви-приєднання до такого договору та акцептуванням вказаної заяви.
Наказом ПрАТ "НЕК "Укренерго" від 03.10.23 № 549 "Про затвердження умов договору про надання послуг з передачі електричної енергії", затверджено умови договору про надання послуг з передачі електричної енергії, які набирають чинності з 01.01.24.
У відповідності до пунктів 1.1. Договору, цей договір про надання послуг з передачі електричної енергії є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуг з передачі електричної енергії користувачам системи передачі (Користувач). Цей Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України, шляхом приєднання Користувача до умов Договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до Договору. 
Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Кодексу системи передачі, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.18 № 309 (КСП), та є однаковими для всіх Користувачів (п. 1.2. Договору). 
Згідно із п. 2.1. Договору, за цим договором ОСП безперервно надає послугу з передачі електричної енергії (Послуга), а Користувач зобов`язується здійснювати оплату за Послугу відповідно до умов цього Договору. Послуга, яка надається за цим договором згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДК 016:2010), має код: 35.12. 
Відповідно до п. 4.1. Договору, планова та/або фактична вартість Послуги визначається на підставі діючого на момент надання Послуги тарифу та /або ставки плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру та планового та/або фактичного обсягу Послуги в розрахунковому періоді. На вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України. Тариф на послуги з передачі електричної енергії встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг відповідно до затвердженої ним методики (порядку), та оприлюднюється ОСП на офіційному вебсайті: https://ua.energy/. 
Пунктом 5.1 Договору сторони погодили, що для розрахунків за цим Договором використовується плановий і фактичний обсяги Послуги. Плановий обсяг Послуги визначається відповідно до розділу ХІ КСП на підставі даних Адміністратора комерційного обліку (далі АКО) за кожну відповідну декаду розрахункового періоду. Плановий обсяг послуги формується без урахування даних щодо обсягів експорту та/або імпорту електричної енергії. Фактичний обсяг Послуги в розрахунковому періоді визначається відповідно до розділу ХІ КСП.
Згідно із п. 6.1. Договору, розрахунковим періодом за цим Договором є 1 календарний місяць. 
Відповідно до п. 6.2 Договору, Користувач здійснює поетапну оплату планової вартості Послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із такою системою платежів та розрахунків: 
- 1 платіж - до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги наданої в першій декаді розрахункового періоду; 
- 2 платіж - до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги наданої в другій декаді розрахункового періоду; 
- 3 платіж - до 08 числа місяця наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги наданої в третій декаді розрахункового періоду. Плановий обсяг послуги, що використовується для розрахунку планової вартості, визначається на підставі даних АКО за кожну декаду розрахункового періоду. 
Пунктом 6.4. Договору визначено, що Користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів приймання-передачі Послуги, наданих ОСП (Позивачем), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі. Вартість наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти приймання-передачі Послуги направляються Користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Коригування обсягів та вартості наданої Послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в Системі управління ринком, що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку. Оплату вартості Послуги, після коригування обсягів та вартості Послуг, Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі Послуги (включно) або Акт приймання-передачі Послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно). Акти приймання-передачі Послуги та акти коригування до актів приймання-передачі Послуги у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає Користувачу два примірники Акта приймання-передачі Послуги та акта коригування до актів приймання-передачі Послуги в паперовій формі, підписані власноручним підписом зі свого боку. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі Послуги та актів коригування до актів приймання-передачі Послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 робочих днів з дня їх отримання Користувачем. 
У відповідності до п. 6.6. Договору, у разі якщо фактичний обсяг оплати Користувачем Послуги перевищує суму нарахованої вартості послуг по цьому договору, ОСП (за заявою Користувача) протягом 5 робочих днів з дня отримання заяви повертає Користувачу надлишок коштів або самостійно враховує їх як оплату Послуги наступних розрахункових періодів (у випадку відсутності заяви Користувача про повернення надлишку коштів). За наявності заборгованості за цим договором кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів може бути зарахований в оплату пені та штрафних санкцій за наявності письмової згоди Користувача. 
Згідно із п. 10.3. Договору, рахунки, акти приймання-передачі, акти коригування до актів приймання-передачі Послуги, акти звірки розрахунків наданої Послуги, повідомлення вважаються отриманими Стороною: у день їх доставки кур`єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачеві, яка підписується його уповноваженим представником; у день особистого вручення, що підтверджується підписом уповноваженого представника одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції. Електронний документ, який направляється Стороною на виконання Договору через Сервіс, вважається одержаним іншою Стороною з часу набуття документом статусу "Доставлено" у Сервісі. Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою Сервісу, є оригіналом та має повну юридичну силу, створює права та обов`язки для Сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичним документу, який міг би бути створений однією зі Сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб. 
Відповідно до п. 10.4. Договору, будь-які документи, що створюються/укладаються Сторонами під час виконання цього Договору (у т.ч. акт приймання-передачі Послуги або акт коригування до акта приймання-передачі Послуги), можуть бути підписані Сторонами як у паперовій формі шляхом проставляння власноручного підпису уповноваженої особи на час тимчасового нефункціонування Сервісу, про що ОСП зобов`язаний повідомити на своєму вебсайті, так і в електронній формі з використанням електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом) за допомогою Сервісу, який забезпечує юридично значимий електронний документообіг між Сторонами та знаходиться в мережі Інтернет за посиланням: https://online.ua.energy/. Один документ повинен бути підписаний з обох Сторін в один і той самий спосіб (залежно від форми документа). Податкові накладні отримуються Відповідачем виключно в електронному вигляді у порядку, визначеному законодавством. 
Пунктом 14.1. Договору сторони передбачили, що цей договір набирає чинності з дати акцептування заяви-приєднання, зазначеної в повідомленні ОСП, і діє до 31 грудня (включно) року, у якому акцептована заява-приєднання. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії цього Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, шляхом направлення відповідного повідомлення.
У відповідності до умов п. 6.4. Договору позивачем було оформлено та направлено відповідачу з застосуванням Сервісу наступні Акти приймання-передачі послуги, а саме:
- № ПРА-0009470 від 31.03.25 за березень 2025 року на суму 1240498,25 грн з ПДВ (який доставлено та підписано відповідачем 11.04.25);
- № ПРА-0010036 від 30.04.25 за квітень 2025 року на суму 1161268,32 грн з ПДВ (який доставлено та підписано відповідачем 11.05.25);
- № ПРА-0010640 від 31.05.25 за травень 2025 року на суму 151348,30 грн з ПДВ (який доставлено та підписано відповідачем 11.06.25);
- № ПРА-0011234 від 30.06.25 за червень 2025 року на суму 1576,13 грн з ПДВ (який доставлено відповідачу 11.07.25 та не підписано відповідачем).
Крім того, позивачем було оформлено та направлено відповідачу із застосуванням Сервісу наступні Акти коригування, а саме:
- № ПРА_К-0008510 від 05.03.25 до акту приймання-передачі послуги № ПРА-0002840 від 31.03.24 (з урахуванням акту коригування № ПРА_К-0005479 від 25.06.24) на суму 1253127,62 грн з ПДВ (який доставлено та підписано відповідачем 05.03.25);
- № ПРА_К-0008583 від 06.03.25 до акту приймання-передачі послуги № ПРА-0003358 від 30.04.24 (з урахуванням акту коригування № ПРА_К-0006122 від 04.07.24) на суму 1057 935,60 грн з ПДВ (який доставлено та підписано відповідачем 06.03.25);
- № ПРА_К-0008693 від 10.03.25 до акту приймання-передачі послуги № ПРА-0001768 від 31.01.24 (з урахуванням акту коригування № ПРА_К-0004093 від 30.05.24) на суму 1417166,15 грн з ПДВ (який доставлено та підписано відповідачем 10.03.25);
- № ПРА_К-0008810 від 12.03.25 до акту приймання-передачі послуги № ПРА-0002287 від 29.02.24 (з урахуванням акту коригування № ПРА_К-0004753 від 13.06.24) на суму 1313997,96 грн з ПДВ (який доставлено та підписано відповідачем 12.03.25);
- № ПРА_К-0008983 від 17.03.25 до акту приймання-передачі послуги № ПРА-0003870 від 31.05.24 (з урахуванням акту коригування № ПРА_К-0006622 від 09.07.24) на суму 968 769,86 грн з ПДВ (який доставлено та підписано відповідачем 17.03.25);
- № ПРА_К-0009098 від 19.03.25 до акту приймання-передачі послуги № ПРА-0004390 від 30.06.24 на суму 871 982,57 грн з ПДВ (який доставлено та підписано відповідачем 19.03.25);
- № ПРА_К-0009899 від 02.06.25 до акту приймання-передачі послуги № ПРА-0006587 від 31.10.24 на суму 920 179,90 грн з ПДВ (який доставлено та підписано відповідачем 02.06.25);
- № ПРА_К-0010101 від 03.07.25 до акту приймання-передачі послуги № ПРА-0007169 від 30.11.24 на суму 976187,81 грн з ПДВ (який доставлено та підписано відповідачем 03.07.25);
- № ПРА_К-0011545 від 03.09.25 до акту приймання-передачі послуги № ПРА-0011234 від 30.06.25 на суму 0,00 грн з ПДВ (який доставлено 03.09.25 та не підписано відповідачем).
Обставини виникнення у відповідача заборгованості стали підставою для звернення позивача до суду з позовом у цій справі про стягнення за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.24 № 0470-02024-ПП у розмірі 92 896,28 грн, а саме: 
- 32 000,00 грн основного боргу (31864,90 грн за актом приймання-передачі послуг № ПРА-0010640 від 31.05.25 за травень 2025 року на суму 151 348,30 грн. з ПДВ (який доставлено та підписано відповідачем 11.06.25) та 135,10 грн за актом коригування № ПРА_К-0009899 від 02.06.25 до акту приймання-передачі послуги № ПРА-0006587 від 31.10.24 на суму 920 179,90 грн з ПДВ (який доставлено та підписано відповідачем 02.06.25);
- 22 815,36 грн 3 % річних та 38 080,92 грн індексу інфляції (інфляційних втрат) за період прострочення платежів за актами приймання-передачі послуг та за актами коригування.
За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Співдружність енерго" на користь приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" - 32 000 грн 00 коп. основної заборгованості, 2 (дві) грн 09 коп. 3 % річних, 2 (дві) грн 17 коп. індексу інфляції (інфляційних втрат) та 917 грн 20 коп. судового збору.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції
Відповідно до частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Предметом апеляційного оскарження у даній справі є рішення  Господарського суду Запорізької області від 20.04.2026 у справі № 908/360/26, яким позов задоволено частково, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Співдружність енерго" на користь приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" - 32 000 грн 00 коп. основної заборгованості, 2 (дві) грн 09 коп. 3 % річних, 2 (дві) грн 17 коп. індексу інфляції (інфляційних втрат) та 917 грн 20 коп. судового збору, в іншій частині позову відмовлено. 
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду та вважає оскаржуване рішення законним і обґрунтованим з огляду на таке.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та підлягають відхиленню з огляду на таке.
Колегія суддів виснує, що між сторонами на підставі договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.24 № 0470-02024-ПП, який є публічним договором приєднання, виникли зобов`язальні правовідносини, врегульовані, зокрема, статтями 526, 530, 598, 599, 612, 625, 633, 634 ЦК України. 
На виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги, що підтверджується актами приймання-передачі послуг № ПРА-0009470, № ПРА-0010036, № ПРА-0010640, № ПРА-0011234 та актами коригування № ПРА_К-0008510, № ПРА_К-0008583, № ПРА_К-0008693, № ПРА_К-0008810, № ПРА_К-0008983, № ПРА_К-0009098, № ПРА_К-0009899, № ПРА_К-0010101, № ПРА_К-0011545, направленими відповідачу засобами електронного документообігу відповідно до п. 6.4 договору. 
Оскільки відповідач не надав суду жодних доказів повного та своєчасного розрахунку за актом № ПРА-0010640 від 31.05.25 у розмірі 31 864,90 грн та за актом коригування № ПРА_К-0009899 від 02.06.25 у розмірі 135,10 грн, і не спростував доводів позивача та не довів правомірності своєї бездіяльності, суд першої інстанції цілком обґрунтовано, з дотриманням правил розподілу тягаря доказування за статтями 74, 13 ГПК України, задовольнив вимогу про стягнення основного боргу в сумі 32 000,00 грн.
Щодо позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, посилається на те, що право кредитора на їх стягнення за статтею 625 ЦК України є способом захисту майнового інтересу від знецінення коштів та компенсацією за користування ними, однак реалізація цього права нерозривно пов`язана з обов`язком позивача довести конкретний розмір заявлених сум належними, допустимими та достовірними доказами відповідно до статей 73, 76-79, 86 ГПК України. 
Оскільки позивач не надав документів (платіжних доручень, банківських виписок тощо), які дозволили б перевірити правильність нарахування за більшістю актів приймання-передачі послуг та актів коригування, а водночас не повідомив суд у порядку частини 4 статті 80 ГПК України про неможливість подання таких доказів і причини цього, суд об`єктивно був позбавлений можливості перевірити правильність розрахунку в цій частині. За таких обставин відмова у задоволенні позову щодо переважної частини 3 % річних та інфляційних втрат через недоведеність є цілком закономірним наслідком незабезпечення позивачем належної доказової бази, а не помилкою суду в оцінці доказів.
Разом з тим колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції не обмежився формальним висновком про недоведеність, а дослідив кожен доказ окремо: за допомогою інформаційно-пошукової системи "ЗАКОНОДАВСТВО" перевірив розрахунок 3 % річних та індексу інфляції саме на ту суму заборгованості (135,10 грн), яка була документально підтверджена актом коригування № ПРА_К-0009899, і, встановивши арифметичну й фактичну правильність цього розрахунку, обґрунтовано задовольнив позов у відповідній частині - 2,09 грн 3 % річних та 2,17 грн інфляційних втрат. Такий підхід повністю відповідає обов`язку суду оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно, повно та об`єктивно, з мотивуванням прийняття чи відхилення кожного доказу, як цього вимагає стаття 86 ГПК України, і демонструє, що часткове задоволення позову є результатом ретельного, а не поверхового розгляду справи.
Посилання апелянта на статтю 625 ЦК України та на те, що обов`язок сплатити 3 % річних та інфляційні втрати виникає незалежно від подальшого погашення основної заборгованості, є вірним по суті, проте не звільняє позивача від процесуального обов`язку довести розмір заявлених до стягнення сум належними й допустимими доказами. Саме факт прострочення дійсно є підставою для застосування наслідків, передбачених статтею 625 ЦК України, але розмір цих наслідків не презюмується - він підлягає обчисленню на основі конкретних вихідних даних (сум заборгованості, дат виникнення прострочення, дат і сум кожного платежу), які має підтвердити саме позивач. Відсутність спору щодо права на стягнення 3 % річних та інфляційних втрат як таких не тотожна доведеності конкретного розрахунку цих сум.
Твердження апелянта, що відповідач нібито не заперечував факту оплат із простроченням і не оспорював дати платежів, не спростовує висновку суду першої інстанції, оскільки відсутність заперечень з боку відповідача не звільняє позивача від обов`язку довести обставини, на яких ґрунтується власний розрахунок. Обов`язок доказування у господарському процесі покладається на сторону, яка заявляє вимогу, а не перекладається на процесуального опонента лише через його пасивну поведінку. Крім того, встановлено, що суд першої інстанції неодноразово витребовував у позивача детальний розрахунок та первинні документи (платіжні доручення, банківські виписки), однак у повному обсязі вони надані не були - отже, посилання на "невизнання" з боку відповідача не заповнює цієї доказової прогалини.
Посилання апелянта на постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19, від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 та постанову від 18.05.2023 у справі № 910/5349/22 щодо порядку визначення інфляційних втрат стосуються методології розрахунку (застосування індексів інфляції), а не питання доведеності вихідних показників, покладених в основу цього розрахунку. Правильність математичного алгоритму не може підмінити необхідність підтвердження первинними документами дат і сум погашення заборгованості, без яких застосування будь-якої формули є неперевірюваним.
Також не заслуговує на увагу довід апелянта про те, що суд першої інстанції нібито не виконав вимог постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.10.2020 у справі № 911/19/19 щодо обов`язку перевірити розрахунок та за потреби витребувати контррозрахунок. Матеріали справи свідчать про протилежне: суд неодноразово пропонував позивачу надати додаткові докази та уточнений розрахунок, проте позивач цього обов`язку не виконав. Суд не може самостійно, без відповідних первинних документів, конструювати розрахунок за позивача чи усувати недоліки доказової бази, створені стороною, яка заявляє вимогу.
Довід про порушення статті 86 ГПК України через нібито неналежну оцінку доказів у сукупності є голослівним, оскільки апелянт не вказує, які саме докази залишилися без оцінки, та не подає жодних нових доказів на апеляційному перегляді, які спростовували б висновок суду першої інстанції про недоведеність вихідних даних розрахунку.
Аргументи апелянта щодо значення своєчасного виконання грошових зобов`язань учасниками ринку електричної енергії для функціонування об`єднаної енергетичної системи України, зокрема в умовах воєнного стану, мають загальний соціально-економічний характер і не є юридично значущими обставинами, що впливають на оцінку доведеності конкретного розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат у цій справі. Важливість своєчасних розрахунків у галузі електроенергетики не звільняє позивача від процесуального обов`язку довести обґрунтованість заявлених сум і не може підміняти собою докази.
Таким чином, усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з оцінкою доказів судом першої інстанції та не спростовують встановленого факту недоведеності позивачем вихідних даних, необхідних для перевірки правильності нарахування 3 % річних та інфляційних втрат. Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним, обґрунтованим і не підлягає скасуванню чи зміні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами апеляційного перегляду колегія суддів встановила, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову - стягнення основного боргу в повному обсязі та 3 % річних і інфляційних втрат лише в тій частині, яка підтверджена належними доказами, з відмовою в іншій частині через недоведеність - є результатом всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права (статті 526, 530, 612, 625 ЦК України) та процесуального права (статті 73, 74, 76-79, 86 ГПК України), а тому не підлягає скасуванню чи зміні.

Судові витрати.
Відповідно до статті 129 ГПК України, у зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.04.2026 у справі № 908/360/26 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 20.04.2026 у справі № 908/360/26- залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя Т. В. СТЕФАНІВ

Суддя А. О. КОШЛЯ

Суддя Т. Ю. ДЕМЧИНА