Справа № 1506/1082/2012
Провадження № 2/496/1162/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Пасечник М.Л.
за участю секретаря - Кабанової К.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В:

Представник ТОВ «ОТП Факторинг» (в подальшому замінено на правонаступника ТОВ «Цикл Фінанс») Мамчук І.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (в подальшому замінено на правонаступників ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ) та просить суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як з солідарних боржників, на користь позивача заборгованість за кредитним договором №ML-500/130/2007 від 22.08.2007 року та №CL-500/004/2008 від 14.01.2008 року у розмірі 1 572 529,71 грн., що складає еквівалент 196 819,62 доларів США по курсу 7,9897 на 30.01.2012 року та судові витрати у сумі 3219 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.08.2007 року між ЗАТи «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Цикл Фінанс», відповідно до положення статті 1 нової редакції Статуту АТ «ОТП Банк», зареєстрованого 30.06.2009 року, погодженого НБУ 18.06.2009 року, реєстраційний №273 та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №ML-500/130/2007, відповідно до умов якого, позичальнику було надано кредит в розмірі 22 268,09 доларів США, що підтверджується кредитними заявками від 22.08.2007 року та від 29.05.2008 року. В забезпечення належного виконання зобов`язань ОСОБА_4 за кредитним договором №ML-500/130/2007, 22.08.2007 між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №SR-500/130/2007 від 22.08.2007 року. Відповідно до п.3 частини №1 кредитного договору, для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка, де фіксованій відсоток дорівнює 13,99 %. Однак, в порушення умов кредитного договору, погашення частин кредиту та нарахованих за його користування процентів у передбачених графіком повернення кредиту та сплати процентів розмірі та строк не відбувається. У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасної сплати процентів та погашення кредиту, позичальникові банком було направлено досудову вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої позичальник був зобов`язаний сплатити на користь банку належні суми кредиту, процентів та штрафних санкцій за кредитним договором. Але станом на дату подання цієї позовної заяви погашення заборгованості за кредитним договором, позичальником не здійснено. Згідно з п.1.2. договору поруки, банк може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань за кредитним договором як до позичальника, так і до поручителя чи до всіх одночасно. Пунктом 3.1. Договору поруки встановлено, що у випадку невиконання позичальником боргових зобов`язань перед банком за кредитним договором, банк має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі чи в частині. Відповідно до п.3.2. договору поруки, поручитель прийняв на себе зобов`язання, у випадку невиконання позичальником його боргових зобов`язань перед банком за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов`язань в обсязі, заявленому банком, протягом 3-х (трьох) банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги банку. При цьому, згідно п. 3.4. договору поруки, така вимога вважається отриманою поручителем, якщо її буде надіслано поштою за адресою, вказаною в договорі поруки. Банком, на підставі пп. 3.1., 3.2. договору поруки, було направлено поручителю, на адресу, зазначену в договорі поруки, відповідну досудову вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором за вих. №22-2/89279 від 19.06.2009 року. Але станом на дату подання цієї позовної заяви погашення заборгованості за кредитним договором, ані позичальником, ані поручителем не здійснено. Неодноразові спілкування з позичальником та поручителем з питання повного погашення існуючої заборгованості за кредитним договором до дієвого результату не призвели. Боргові зобов`язання за кредитним договором позичальником не виконані. Станом на 30.01.2012 року сума заборгованості за кредитним договором № МL-500/130/2007 від 22.08.2007 року, з урахуванням основного боргу, процентів, пені та штрафів, складає 100 808,79 дол. США, що складає еквівалент 805 431,99 грн. по курсу 7,9897 на 30.01.2012 року, з яких: залишок заборгованості за кредитом - 17 022,24 доларів США ( 136 002,59 грн. по курсу НБУ 7,9897); сума відсотків - несплачені відсотки за користування кредитом за період з 22.12.2008 року по 26.11.2010 року - 4 657,07 доларів США. (37 208,59 грн. по курсу НБУ 7,9897); сума пені за прострочення виконання зобов`язань за період з 31.01.2011 року по 30.01.2012 року - 79 129,48 доларів США (632 220,80 грн. по курсу НБУ 7,9897).
17.01.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №CL-500/004/2008, відповідно до умов якого, позичальнику було надано кредит в розмірі 19 550,33 доларів США, що підтверджується кредитною заявою від 14.01.2008 року. В забезпечення належного виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором №CL-500/004/2008, 17.01.2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №SR-500/004/2008 від 17.01.2008 року. Відповідно до п.3 частини №1 кредитного договору, для розрахунку процентів зі користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка, де фіксоваииі відсоток дорівнює 11,99% річних. В порушення умов кредитного договору, погашення частин кредиту та нарахованих за його користування процентів у передбачених графіком повернення кредиту та сплати процентів розмірі та строк не відбувається. У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасної сплати процентів та погашення кредиту, позичальнику банком було направлено досудову вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої позичальник був зобов`язаний сплатити на користь банку належні суми кредиту, процентів та штрафних санкцій за кредитним договором. Але станом на дату подання цієї позовної заяви погашення заборгованості за кредитним договором, позичальником не здійснено. Згідно з п.1.2. договору поруки, банк може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань зак договором як до позичальника, так і до поручителя чи до всіх одночасно. Пунктом 3.1. договору поруки встановлено, що у випадку невиконання позичальником боргових зобов`язань перед банком за кредитним договором, банк має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі чи в частині. Відповідно до п.3.2. договору поруки, поручитель прийняв на себе зобов`язання, у випадку невиконання позичальником його боргових зобов`язань перед банком за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов`язань в обсязі, заявленому банком, протягом 3-х (трьох) банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги банку. При цьому, згідно п.3.4. договору поруки, така вимога вважається отриманою поручителем, якщо її буде надіслано поштою за адресою, вказаною в договорі поруки. Банком, на підставі пп. 3.1., 3.2. договору поруки, було направлено поручителю, на адресу, зазначені в договорі поруки, відповідну досудову вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором за вих. №22-2/89618 від 19.06.2009 року. Але станом на дату подання цієї позовної заяви погашення заборгованості за кредитним договором, ані позичальником, ані поручителем не здійснено. Неодноразові спілкування з позичальником та поручителем з питання повного погашення існуючої заборгованості за кредитним договором до дієвого результату не призвели. Боргові зобов`язання за кредитним договором позичальником не виконані. Станом на 30.01.2012 року сума заборгованості позичальника (відповідача), за кредитним договором №СL-500/004/2008 від 14.01.2008 року, з урахуванням основного боргу (кредиту), процентів, пені та штрафів, складає 96 010,83 доларів США, що складає еквівалент 767 097,73 грн. (по курсу 7,9897 на 30.01.2012 року), з яких: залишок заборгованості за кредитом - 17 321,21 доларів США (138 391,27 грн. по курсу НБУ 7,9897); сума відсотків - несплачені відсотки за користування кредитом за період з 11.03.2009 року по 26.11.2010 року - 3 326,28 доларів США (26 575,98грн. по курсу НБУ 7,9897); сума пені за прострочення виконання зобов`язань за період з 30.01.2011 року по 30.01.2012 року - 75 363,34 доларів США (602 1 30,47 грн. по курсу НБУ 7,9897). У зв`язку з викладеним, представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом.
Адвокат Лисевич С.В. в інтересах ОСОБА_3 надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування відзиву зазначено, що ОСОБА_3 не заперечує факту підписання відповідних договорів, копії яких надано до позовної заяви, але наголошує, що позичальником за ними виступив її померлий чоловік - ОСОБА_4 і саме він отримував кредитні кошти та здійснював відповідні платежі. Проте, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що кредитні заявки ОСОБА_4 було фактично виконано та ОСОБА_4 дійсно отримав всі запитані кредитні кошти. Також не доведено, що ним здійснювались на користь ЗАТ «ОТП Банк» виключно ті платежі, що наведені в розрахунках позивача. Так, заявлені в позові розміри основної заборгованості за кредитними договорами відповідають зазначеним в досудових вимогах від 19.06.2009 року, але немає доказів щодо дійсності цих сум як на час складення цих досудових вимог, так і на час звернення з позовом, - тобто на 02.03.2012 року. ОСОБА_3 наполягає на недоведеності сум, що були визначені ЗАТ «ОТП Банк» в досудових вимогах від 19.06.2009 року, станом на час розгляду цієї справи. Відповідач відхиляє зазначені позивачем розміри заборгованостей за тілом кредиту по обом кредитним договорам як такі, що ґрунтуються на припущеннях про суми наданих кредитних коштів, наполягає на недостовірності відомостей в досудових вимогах, наголошує на недоведеності доводів позивача про відсутність виплат, здійснених ОСОБА_4 в період з дати складення досудових виплат по час звернення з позовом в цій справі, - тобто з 19.06.2009 року по 02.03.2012 року. При цьому, за відсутністю доказів в цій справі неможливо встановити межі позовної давності щодо кожного з невнесеного до 19.06.2009 р. платежу за кожним кредитним договором. ОСОБА_3 заявляє про застосування позовної давності до грошових вимог позивача (за кожною складовою частиною). Надалі, як вбачається із змісту розрахунків заборгованостей позивач за кредитним договором №ML-500/130/2007 від 22.08.2007 року нараховує проценти за період з 22.12.2008 року по 26.11.2010 року, за кредитним договором № CL-500/004/2008 від 14.01.2008 року - за період з 11.03.2009 року. по 26.11.2010 року. Адвокат Лисевич С.В. наголосив, що крім вище згаданої недоведеності розміру бази цих нарахувань також помилковим здійснення нарахування процентів по кредитним договорам після пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України. З урахуванням наявності відповідних вимог від ЗАТ «ОТП Банк» право на нарахування передбачених договорами процентів за кредитами припинилось з червня 2009 року. Відповідач вважає також помилковим розмір бази нарахування пені, оскільки він для обох кредитних договорів складається із недоведеної суми основної заборгованості та помилкової суми процентів, а згідно до розрахунків позивача вбачається, що період нарахування пені визначений з 31.01.2011 року по 30.01.2012 року, - тобто після припинення права на нарахування процентів (спливу строку кредитування). Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Лисевич С.В. вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення нарахованої на проценти неустойки за один рік до його звернення до суду. При цьому, як вбачається із розрахунку позивача в суму заборгованості по кредитному договору №ML-500/130/2007 від 22.08.2007 року ним було включено суму 8345 доларів США, яка не передбачена кредитним договором і щодо якої заявниця не виступала поручителем, що доводиться відсутністю відповідної угоди з ЗАТ «ОТП Банк». Відповідач заперечує, що вона є солідарним боржником за кредитним договором №ML-500/130/2007 від 22.08.2007 року та вважає, що сукупність доказів, наданих позивачем у встановленому порядку, не доводять обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги.
Представник позивача - Жабченко Т.М. в судове засідання не з`явилася, через систему «Електронний суд» надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Верховний суд у постанові від 18.03.2021 року по справі №911/3142/19 сформував правовий висновок, відповідно до якого, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. 
Судом, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 22.08.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (банк) та ОСОБА_4 (позичальник) було укладено кредитний договір №ML-500/130/2007, умовами якого передбачено, що банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах: сума кредиту - 22 268,09 доларів США (329,09 доларів США - на оплату комісії банку; 21939 доларів США - на споживчі цілі); строк кредиту - до 22.08.2017 року; дата платежу - до 22 числа кожного календарного місяця; розмір відсотків - 13,99% річних. 
Крім того, 22.08.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 було підписано частину №2 кредитного договору №ML-500/130/2007.
Пунктом 1.1. частини №2 кредитного договору передбачено, що банк надає позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині №1 цього договору, а позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені у цьому договорі.
22.08.2007 року ОСОБА_4 підписав кредитну заявку, відповідно до якої, просив ЗАТ «ОТП Банк» видати йому кредит в розмірі 22 268,08 доларів США, видачу здійснити 22.08.2007 року.
22.08.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (кредитор) та ОСОБА_3 (поручитель) було укладено договір поруки №SR-500/130/2007, умовами якого передбачено, що за цим договором поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором №ML-500/130/2007 від 22.08.2007 року, в повному обсязі таких зобов`язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. На дату укладення цього договору розмір боргових зобов`язань, забезпечених порукою, становить 22 268,09 доларів США.
У випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, кредитор має право звернутися до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов`язань в повному обсязі чи в частині.
29.05.2008 року ОСОБА_4 підписав кредитну заявку, відповідно до якої, просив ЗАТ «ОТП Банк» видати транш у розмірі 8345 доларів США в рамках кредитного договору №ML-500/130/2007 від 22.08.2007 року, шляхом перерахування кредитних коштів в повній сумі з кредитного рахунку на поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ЗАТ «ОТП Банк» м. Одеса на його ім`я.
Станом на 30.01.2012 року заборгованість ОСОБА_4 перед ТОВ «ОТП Факторинг» за кредитним договором №ML-500/130/2007 від 22.08.2007 року становила 100 808, 79 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту - 17 022,24 доларів США; заборгованість по відсоткам - 4657,07 доларів США; заборгованість по пені - 79 129,48 доларів США, що відображено у розрахунку заборгованості.
19.06.2009 року за вих. №22-2/89618, №22-2/89279 представником ЗАТ «ОТП Банк» було надіслано на адресу ОСОБА_4 , ОСОБА_3 досудові вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором №ML-500/130/2007 від 22.08.2007 року у розмірі: 17022,24 доларів США - сума кредиту; 1205,83 доларів США - сума відсотків за користування кредитом; 8473,35 грн. - пеня; 75 грн. - штраф.
14.01.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (банк) та ОСОБА_4 (позичальник) було укладено кредитний договір №CL-500/004/2008, умовами якого передбачено, що банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах: сума кредиту - 19550,33 доларів США (383,34 доларів США - на оплату комісії банку; 19166,99 доларів США - на купівлю автомобілю Nissan Almera Classic); дата остаточного повернення кредиту - 14.01.2014 року; відсотки - 11,99% річних; сума першочергового внеску - 0,52% вартості автомобіля у відповідності до договору купівлі-продажу.
14.01.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 було підписано частину №2 кредитного договору №СL-500/004/2008, умовами якого передбачено, що позичальник зобов`язаний використати кредитні кошти на придбання автомобіля згідно з договором купівлі-продажу, укладеного між позичальником та продавцем. 
14.01.2008 року ОСОБА_4 підписав кредитну заявку, відповідно до якої, просив ЗАТ «ОТП Банк» видати кредит в сумі 19 550,33 доларів США шляхом перерахування кредитних коштів в повній сумі з кредитного рахунку на поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у філії ЗАТ «ОТП Банк» м. Одеса на його ім`я. Видачу здійснити 14.01.2008 року.
14.01.2008 року ЗАТ «ОТП Банк» (кредитор) та ОСОБА_3 (поручитель) було укладено договір поруки №SR-500/004/2008, умовами якого передбачено, що за цим договором поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором №СL-500/004/2008 від 14.01.2008 року, в повному обсязі таких зобов`язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. На дату укладення цього договору розмір боргових зобов`язань, забезпечених порукою, становить 19 550,33 доларів США.
19.06.2009 року за вих. №22-2/89614, №22-2/89618 представником ЗАТ «ОТП Банк» було надіслано на адресу ОСОБА_4 , ОСОБА_3 досудові вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором №СL-500/004/2008 від 14.01.2008 року у розмірі: 17380,62 доларів США - сума кредиту; 1076,63 доларів США - сума відсотків за користування кредитом; 9708,71 грн. - пеня; 75 грн. - штраф.
Станом на 30.01.2012 року заборгованість ОСОБА_4 перед ТОВ «ОТП Факторинг» за кредитним договором №СL-500/004/2008 від 14.01.2008 року становила 96 010,83 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту - 17 321,21 доларів США; заборгованість по відсоткам - 3326,28 доларів США; заборгованість по пені - 75 363,34 доларів США, що відображено у розрахунку заборгованості.
20.02.2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н від 26.11.2010 року, відповідно до якого, ТОВ «ОТП Факторинг» набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_4 за вищевказаними кредитними договорами.
14.12.2020 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» було укладено договір факторингу №12/20-А, відповідно до якого, ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_4 
29.07.2022 року між ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу №29/07/22-ОТП, відповідно до якого, ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_4 .
Основний боржник за вищевказаними кредитними договорами - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .
З матеріалів спадкової справи №182/2014, заведеної до майна померлого ОСОБА_4 вбачається, що спадкоємцями його майна є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. (ч.1, ч.3 ст. 509 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Положеннями ч.2 ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Частиною 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 1055 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч.1,2 ст. 1056-1 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.
Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). 
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Верховний суд у постанові від 04.07.2023 року по справі №570/3891/14 роз`яснено, що у випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
У Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року по справі №161/16891/15-ц вказано, що відповідно до змісту ч.1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням ст. 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. 
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Згідно з Переліком типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №578/5 до первинних документів, які фіксують факт виконання операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і у податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.
Відповідно до пунктів 62, 63 Розділу 4 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року №75 (далі-Положення), виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.
Верховний суд у постанові від 02.10.2024 року по справі №761/24252/14-ц роз`яснив, що виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. 
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі №372/223/17, від 16.09.2020 року у справі №200/5647/18, від 25.05.2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26.05.2021 року у справі №204/2972/20, від 13.10.2021 року у справі №209/3046/20, від 01.06.2022 року у справі №175/35/16-ц.
Пункт 51 Розділу 3 Положення встановлює, що первинні документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи, який/яка склав/склала документ/від імені якого/якої складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Залежно від характеру операції та технології оброблення облікової інформації до первинних документів можуть уключатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції). Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі.
Також пункт 52 Розділу 3 Положення вказує, що первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку, а унесення виправлень до первинних документів не допускається (п.53 Розділу 3 Положення).
Банківська виписка має статус первинного документу. Розрахунок заборгованості, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», є лише похідним від первинної бухгалтерської документації та може містити відомості про господарську операцію. Проте, саме банківська виписка за картковими рахунками може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором, що споживач користувався кредитними коштами, ним вносились кошти на погашення заборгованості, або ні.
На підтвердження обставини наявності заборгованості у ОСОБА_4 , як позичальника, та ОСОБА_3 , як поручителя, за вищевказаними кредитними договорами, представник позивача надала відповідні розрахунки заборгованості. 
Проте, представником позивача не надано суду доказів того, що ОСОБА_4 , згідно з умовами вищевказаних догорів, було видано кредит та саме в сумі заявлених позовних вимог. Визначення суми кредиту в договорах не свідчить про її отримання позичальником ОСОБА_4 саме в такому розмірі. 
Жодних відомостей щодо проведення транзакцій ЗАТ «ОТП Банк», для перерахування кредитних коштів на банківський рахунок ОСОБА_4 , згідно з умовами укладених договорів, матеріали справи не містять. 
Суд констатує, що лише виписка з особового рахунку позичальника є належним та допустимим доказом, що підтверджує рух коштів по конкретному рахунку, вміщує записи про операції та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості за договором позики. 
Разом з тим, представником позивача не було долучено до матеріалів справи банківську виписку з особового рахунку ОСОБА_4 за період, який включає період кредитування або інший доказ, який би підтвердив видачу кредитних коштів (меморіальний ордер, платіжну інструкцію, тощо).
Судом було направлено на адресу ТОВ «Цикл Фінанс» та представника - ОСОБА_5 лист, в якому зазначено про необхідність повідомити обставини видачі кредитних коштів ОСОБА_4 на підставі укладених договорів з ЗАТ «ОТП Банк», проте він залишений без виконання.
В ході судового розгляду представником позивача не було заявлено клопотання про витребування додаткових доказів, зокрема виписки з банківського рахунку ОСОБА_4 , дослідивши яку, суд мав би можливість встановити факт користування позичальником кредитними коштами, належного або неналежного виконання боржником зобов`язань за укладеними договорами.
Враховуючи відсутність доказів про перерахування кредитних коштів на банківський рахунок позичальника та/або видачі таких коштів у касі банку, тощо, відсутні підстави вважати, що ЗАТ «ОТП Банк» виконало свої зобов`язання за укладеними договорами. 
У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги. Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст.12 ЦПК України. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2019 року у справі №61-28582ск18.
Розрахунки заборгованості, на які посилається представник позивача, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредитних коштів, користування коштами, укладення договору на умовах, які вказані представником позивача в позовній заяві, а є односторонніми арифметичними розрахунками стягуваних сум, які повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), а отже не є належним доказом існування боргу. 
Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договорами не є достатнім для висновку про існування боргу та у заявленому позивачем розмірі, оскільки сам розрахунок є внутрішнім документом та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти ОСОБА_4 . 
Жодних належних та достовірних доказів, які б вказували на існування у ОСОБА_4 , як основного позичальника, перед ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованості за вищевказаними договорами, матеріали справи не містять. 
Враховуючи відсутність доказів видачі кредитних коштів ОСОБА_4 , відсутні підстави вважати, що обов`язок з повернення кредитних коштів виник у ОСОБА_3 , як поручителя, та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як спадкоємців ОСОБА_4 .
Суд наголошує, що за загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача. 
Аналогічний за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13.05.2020 року у справі №219/1704/17.
Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За таких обставин, позов ТОВ «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволенню не підлягає. 
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «Цикл Фінанс» про стягнення заборгованості, судові витрати слід залишити за позивачем. 
Щодо заяви адвоката Лисевич С.В. в інтересах ОСОБА_3 про застосування строку позовної давності, слід зазначити наступне. 
Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Законодавець встановив, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).
Верховний суд у постанові від 21.10.2020 року по справі №509/3589/16-ц роз`яснив, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. У разі, коли суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги, є необґрунтованими, суд повинен відмовити у задоволенні такого позову саме з цієї підстави.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного суду від 03.02.2022 року по справі №758/10335/16-ц.
Отже, враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позову через недоведеність позовних вимог, суд не вирішує питання про сплив позовної давності.
Керуючись ст.ст. 256, 257, 509, 525, 526, 626, 628, 629, 634,638, 639, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 12-13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Суддя           М.Л. Пасечник