ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 липня 2026 року м. Житомир справа № 240/5752/26
категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ,у якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 у формі ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень у відповідності до пункту 4 Постанови КМУ «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» від 11 лютого 2025 року № 153;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. гривень у відповідності до пункту 4 Постанови КМУ «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» від 11 лютого 2025 року № 153.
В обґрунтування позову вказує, що набув право на виплату йому одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, оскільки: на момент введення воєнного стану (24.02.2022) Позивачу було 24 роки, тобто віковий критерій відповідно до Постанови КМУ №153 дотримано; під час введення воєнного стану (24.02.2022) Позивач проходить військову службу у складі Збройних сил України, що прямо включено до переліку на які поширюється дія Постанови №153 (з урахуванням змін, внесених Постановами КМУ №387 від 01.04.2025 та №942 від 30.07.2025); Має документально підтверджену участь у бойових діях у районах ведення воєнних дій строком понад шість місяців, встановленого Постановою №153; продовжив проходження військової служби під час воєнного стану, що відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» прирівнюється до прийняття на службу у цей період, а отже, відповідає критерію «прийняті під час воєнного стану»; виконував бойові завдання у складі військової частини, що підтверджує його безпосередню участь у заходах із забезпечення оборони України та захисту її територіальної цілісності; дата укладання першого контракту у 2021 році не є перешкодою для реалізації права на отримання винагороди, оскільки ключовим є факт продовження служби у період воєнного стану та участь у бойових діях, що підтверджується роз`ясненнями Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України. Просить позов задовольнити.
Суддя своєю ухвалою від 05.03.2026 прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Відзив на позовну заяву надійшов до суду поштовим зв`язком 07.04.2026 та через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС 09.04.2026 (вх. від 13.04.2026). Заперечуючи позовні вимоги відповідач зазначив, що позивач у встановленому порядку не звертався до відповідача для вирішення спірного питання, зокрема з рапортом про виплату одноразової грошової винагороди (з посиланням на Постанову КМУ № 153); а на звернення його представника адвоката Пагер А.М. з приводу виплат надано роз`яснення, що позивач уклав контракт до 24.02.2022, а отже не є учасником експериментального проекту, який регулює Постанова КМУ №153 від 11 лютого 2025 року. На переконання представника відповідача, у даній справі відсутній спір про право.
У період із 17.04.2026 по 24.04.2026 головуюча у справі суддя перебувала на навчанні, а із 22.06.2026 по 26.06.2026 - у відпустці.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, судом встановлено наступне.
Відповідно до записів у військовому квитку, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу:
із 01.08.2017 по 30.09.2019 - у Військовій частині НОМЕР_2 ;
із 24.12.2019 по 01.03.2024 - у Військовій частині НОМЕР_2 ;
із 02.03.2024 по 11.11.2024 - у військовій частині НОМЕР_1 ;
із 20.12.2024 по 21.12.2024 - у військовій частині НОМЕР_3 ;
із 23.12.2024 по 22.04.2025 - у Військовій частині НОМЕР_2 ;
із 23.04.2025 - у військовій частині НОМЕР_1 .
У довідці від 23.11.2025 №39650 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України міститься інформація про те, що у періоди із 24.02.2022 по 07.01.2025 (загальна тривалість перевищує шість місяців, - прим. суду) ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Бахмутському районі Донецької області, а також Ізюмському районі Харківської області.
Адвокатом а інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 було подано заяву від 25.11.2025 у якому, зокрема, просить нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі 1000000 грн у відповідності до п. 4 Постанови КМУ "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану" від 11 лютого 2025 р. № 153.
Листом від 09.02.2026 №127 Військова частина повідомила адвоката про наступне:
"По суті порушеного питання повідомляємо, що ОСОБА_1 не має право на отримання винагороди у сумі 1000000 (один мільйон) грн. так як, на момент початку повномасштабного вторгнення збройної агресії з боку російської федерації 24.02.2022 року ОСОБА_1 проходив службу за контрактом".
Вважаючи таку відмову протиправною, а свої права - порушеними, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно п. 2, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та триває на дату розгляду даної справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Кабінетом Міністрів України 11.02.2025 прийнято постанову № 153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану", яка набрала чинності 13.02.2025 (далі - Постанова № 153).
Згідно положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153, Кабінет Міністрів України постановив погодитися з пропозицією Міністерства оборони стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану (далі експериментальний проект) (пункт 1 Постанови №153).
Підпунктом 1 п. 3 постанови КМУ №153 установлено, що учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Відповідно до п. 4 постанови КМУ №153 в редакції станом на 08.04.2025 установлено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
В подальшому, 07.08.2025 до Постанови № 153 внесено зміни згідно Постанови КМУ № 942 від 30.07.2025, та викладено пункт 4 в наступній редакції:
"Установити, що:
громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується;
виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:
були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу;
проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу молодший лейтенант;
проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання."
Отже, абзац 2 пункту 4 Постанови КМУ №153, встановлює п`ять обов`язкових умов, в разі виконання яких військовослужбовцю може бути виплачена одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень (диспозиція правової норми), а саме:
1) приналежність військовослужбовця на дату виплати до певної категорії: особи рядового, сержантського і старшинського складу рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення;
2) вік на дату прийняття або призову на військову службу до набрання чинності Постановою №153 (11 лютого 2025 року) до 25 років; 
3) факт прийняття або призову на військову службу під час воєнного стану, тобто після 24 лютого 2022 року, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. №64; 
4) фактичне проходження служби на дату звернення за вказаною виплатою;
5) (абз. 2 п. 4) - безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою №153 (11 лютого 2025 року).
При цьому, Постановою №153 не передбачено обов`язкової умови звернення військовослужбовця з рапортом, а тому твердження відповідача, викладене у відзиві, що позивач не звертався до відповідача із рапортом, є безпідставним.
Військовою частиною НОМЕР_1 визнається, що ОСОБА_1 до досягнення віку 25 років, уклав контракт про проходження військової служби до початку введення в Україні воєнного стану, тобто до 24.02.2022.
Віку 25 років позивач досяг у липні 2023 року.
Відповідачем не надано до суду доказів, що позивач, станом на дату звернення із заявою про виплату, визначено Постановою КМУ №153, звільнений з військової служби (такі докази матеріали справи не містять). 
Належними доказами підтверджується, що станом на 11.02.2025 (дата набрання чинності постановою №153), ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Бахмутському районі Донецької області, а також Ізюмському районі Харківської області сукупно більше шести місяців (у періоди із 24.02.2022 по 07.01.2025: із 24.02.2022 по 21.06.2022, із 05.08.2022 по 16.09.2022, із 17.09.2022 по 29.10.2022, із 01.02.2023 по 20.02.2023, із 25.02.2023 по 28.02.2023, із 01.03.2023 по зі.03.2023, із 01.04.2023 по 27.04.2023, із 10.05.2023 по 11.05.2023, із 25.06.2023 по 27.06.2023, із 29.06.2023 по 30.06.2023, із 13.07.2023 по 14.07.2023, із 15.08.2023 по 21.08.2023, із 29.08.2023 по 30.08.2023, 01.09.2023, із 05.09.2023 по 05.09.2023, 26.09.2023, із 29.09.2023 по 30.09.2023, із 02.10.2023 по 06.10.2023, із 22.10.2023 по 31.10.2023, із 01.11.2023 по 19.11.2023, із 15.01.2024 по 16.01.ю2024, 12.02.2024, із 16.02.2024 по 17.02.2024, із 21.02.2024 по 24.02.2024, із 05.01.2025 по 07.01.2025). 
Щодо тверджень відповідача, що оскільки контракт з позивачем було укладено до 24.02.2022, то ОСОБА_1 не має права на отримання винагороди 1 млн. грн, суд зазначає наступне.
Частиною 3. ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що військовий обов`язок включає, зокрема, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу.
Відповідно до ч. 2. ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.
За приписами п. 2 ч. 8 ст. 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", під час дії особливого періоду:
- для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки:
на період проведення мобілізації, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону;
до дня завершення виконання завдань в інтересах оборони України, безпосередньої участі у веденні воєнних (бойових) дій, у тому числі на території проведення антитерористичної операції, а також у районах здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії держави, що формально чи фактично є учасником воєнних дій проти України;
на період дії воєнного стану, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.
Отже, укладений позивачем до 24.02.2022 дія контракту була продовжена понад встановлений контрактом строк, не у добровільному порядку.
При цьому, запроваджений Урядом країни експеримент по залученню до військової служби осіб віком від 18 до 25 років жодним чином не може обмежувати в праві на отримання грошової винагороди, встановленою Постановою № 153, осіб, які станом на 24 лютого 2022 р. вже проходили військову службу у віці від 18 до 25 років, і продовжили таку службу після 24 лютого 2022 р., ставши на захист Держави. В протилежному випадку порушується принцип справедливості у взаємовідносинах "держава-людина" та рівноправності громадян, які до настання мобілізаційного віку добровільно стали на захист суверенітету країни.
Позивач у віці до 25 років уклав контракт до введення в Україні воєнного стану, продовжив проходження військової служби, у віці 23 років після повномасштабного вторгнення агресора, приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України з 2022 по 2025 роки, то позивач відповідає усім критеріям, встановленим Постановою № 153, а момент початку проходження ним військової служби не має розцінюватись як "невідповідність", враховуючи дотримання інших, наведених Постановою № 153, умов.
З огляду на встановлені обставини, що підтверджується належними доказами, суд дійшов висновку про протиправність відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн гривень. 
Відповідачем не заперечується, що станом на дату звернення із заявою про виплату спірних коштів, ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
На переконання суду, звернення представника ОСОБА_1 із заявою від 25.11.2025 про нарахування та виплату одноразової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ №153 від 11.02.2025, є достатнім вважати, що таку заяву подано позивачем до Військової частини НОМЕР_1 .
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень у відповідності до пункту 4 Постанови КМУ «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» від 11 лютого 2025 року № 153.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі 1 000 000 гривень у відповідності до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану».
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук

10.07.26