РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11.09.2026 | м. Івано-Франківськ | Справа № 909/820/26

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Малєєвої О. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи справу, у якій
позивач – ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТЕХНОБУДСЕРВІС 2006",
відповідач – ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ІЗОЛБУД",
про розірвання договору субпідряду та стягнення 129 556,00 грн,
ухвалив таке рішення.
1. Предмет позову.
1.1. Предметом позову є вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Технобудсервіс 2006" до Приватного підприємства "Ізолбуд":
– розірвати договір субпідряду № 18/2006-1С від 20.06.2018, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Технобудсервіс 2006" та Приватним підприємством "Ізолбуд", 
– стягнути з приватного підприємства "Ізолбуд" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Технобудсервіс 2006" 129 556,00 грн авансових платежів за договором субпідряду № 18/2006-1С від 20.06.2018.
2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.
2.1. Залишення позовної заяви без руху.
Позивач подав позовну заяву від 02.07.2026 (вх. № 6224/26).
Згідно з ухвалою від 06.07.2026 суд залишив позовну заяву без руху та встановив позивачу строк для усунення недоліків. Позивачу належало подати заяву із зазначенням реквізитів рахунку в банку, документа, що підтверджує наявність такого рахунку, та доказів надсилання копій цих документів відповідачу.
08.07.2026 позивач подав заяву про усунення недоліків (вх. № 13019/26), до якої додав вказані документи.
Відповідно до ч. 3 ст. 174 ГПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду.
2.2. Форма судочинства.
Згідно з ухвалою від 13.07.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, визнав справу малозначною (п. 2 ч. 5 ст. 12 ГПК України) та ухвалив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 ГПК України).
Відповідно до ч. 7 ст. 252 ГПК України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач – разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Таких клопотань учасники справи не подавали.
2.3. Повідомлення учасників справи про розгляд справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч. 4 ст. 120 цього Кодексу. За приписами ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Позивач і його представник – адвокат Побережна М. О. – мають зареєстровані електронні кабінети в ЄСІТС. Ухвалу про відкриття провадження у справі від 13.07.2026 суд надіслав до їх електронних кабінетів.
Відповідач електронний кабінет в ЄСІТС не зареєстрував, тому ухвалу про відкриття провадження у справі від 13.07.2026 суд надіслав йому рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцезнаходженням, яке зазначене у позовній заяві і визначене в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань (далі – ЄДР): вул. Підвальна, буд. 14, кв. 12, м. Калуш, Калуський р-н, Івано-Франківська обл., 77304 (відповідь з ЄДР від 06.07.2026 № 2982375).
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № R067229977021 ухвалу від 13.07.2026 відповідач отримав 20.07.2026; повідомлення про вручення надійшло до суду 23.07.2026.
Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.
Крім того, позивач 02.07.2026 надіслав відповідачу копію позовної заяви з додатками цінним листом з описом вкладення за тією самою адресою (накладна АТ "Укрпошта" № 0505653534560, опис вкладення у цінний лист форми 107).
Отже, суд належним чином повідомив відповідача про розгляд цієї справи.
2.4. Подання заяв по суті справи.
Суд в ухвалі про відкриття провадження у справі від 13.07.2026 встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та всіх наявних доказів, що підтверджують заперечення проти позову, – п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали. З урахуванням дати вручення ухвали (20.07.2026) цей строк сплив 04.08.2026.
Відповідач відзиву на позов не подав, про поважні причини його неподання суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв.
А тому згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.
3. Зміст заяв по суті справи.
3.1. Позовна заява від 02.07.2026 від 02.07.2026 (вх. № 6224/26).
Позивач зазначає, що між ним як підрядником і відповідачем як субпідрядником укладено договір субпідряду № 18/2006-1С від 20.06.2018 (далі – Договір), за яким відповідач зобов`язався виконати ремонтні роботи покрівель на об`єктах ТОВ "Турбогаз Ужгород" за адресою: м. Ужгород, вул. Болгарська, 3, а також надати підряднику кошторисну документацію у складі договірної ціни та локального кошторису (п. 1.1, 3.1 Договору).
Вказує, що сторони погодили змішану форму оплати – перерахування авансу з подальшим остаточним розрахунком на підставі актів виконаних робіт (п. 2.5, 4.1 Договору); субпідрядник зобов`язався приступити до виконання робіт протягом трьох днів з моменту зарахування коштів на його рахунок (п. 4.1 Договору).
На виконання п. 4.1 Договору позивач перерахував відповідачу авансові платежі на загальну суму 129 556,00 грн згідно з платіжними дорученнями № 873 від 10.07.2018 (48 000,00 грн), № 1143 від 22.08.2018 (50 000,00 грн), № 1212 від 29.08.2018 (31 556,00 грн). Отже, відповідач мав приступити до виконання робіт не пізніше 13.07.2018, а в разі відліку від дати останнього платежу – до 01.09.2018. Проте відповідач до робіт не приступив і перестав виходити на зв`язок.
У листопаді 2025 року позивач звернувся до відповідача щодо звірки взаєморозрахунків і 25.11.2025 надіслав йому акт звірки взаємних розрахунків за період січень 2018 – жовтень 2025 року, однак відповідач кореспонденцію не отримав.
29.04.2026 позивач надіслав відповідачу лист-претензію від 29.04.2026 № 18 та додаткову угоду № 1 про розірвання Договору у зв`язку з істотним порушенням субпідрядником його умов (накладна № 0408034653100). За даними АТ "Укрпошта" відповідач отримав відправлення 15.05.2026, однак відповіді на претензію, підписаної додаткової угоди та коштів позивач не отримав.
Посилаючись на ст. 11, 509, 626 – 629, 837, 838, 843, 846, 875 ЦК України, позивач вважає, що невиконання відповідачем обов`язку приступити до робіт позбавило його того, на що він розраховував при укладенні Договору, а тому є істотним порушенням договору в розумінні ч. 2 ст. 651 ЦК України. Оскільки одностороннє розірвання Договору не допускається (п. 9.2 Договору), ефективним способом захисту вважає розірвання Договору за рішенням суду (ч. 2 ст. 16, ч. 2 ст. 651 ЦК України).
Зазначає, що після розірвання Договору правова підстава для утримання відповідачем попередньої оплати відпаде, а тому належним способом захисту є стягнення 129 556,00 грн на підставі ст. 1212 ЦК України. Щодо правової природи авансу посилається на постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.09.2022 у справі № 913/703/20, Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17.
Щодо позовної давності позивач зазначає, що її перебіг почався 14.07.2018; станом на 02.04.2020 позовна давність не спливла, тому її було продовжено на строк дії карантину (п. 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України), а надалі – на строк дії воєнного стану, з 30.01.2024 її перебіг зупинився до 04.09.2025 (п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, Закон України від 14.05.2025 № 4434-IX, постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2025 у справі № 903/602/24). На думку позивача, станом на 04.09.2025 залишалося 15 місяців і 12 днів позовної давності, тож строк звернення до суду він не пропустив.
4. Обставини справи, оцінка доказів.
Дослідивши зібрані у справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 86 ГПК України, суд встановив таке.
4.1. Укладення Договору та його умови.
20.06.2018 ТОВ "Технобудсервіс 2006" (підрядник) в особі генерального директора Опанасенка С. В. та ПП "Ізолбуд" (субпідрядник) в особі директора Тупичака В. А. уклали договір субпідряду № 18/2006-1С. Договір підписаний уповноваженими особами обох сторін і скріплений їх печатками.
Умовами Договору, які мають значення для вирішення спору, сторони передбачили таке.
Субпідрядник зобов`язується надати послуги підряднику відповідно до умов даного договору, а саме виконати такі роботи на об`єктах підрядника згідно з кошторисною документацією (додаток № 1): ремонт м`якої покрівлі адміністративного корпусу ТОВ "Турбогаз Ужгород"; заміну ділянки шиферної покрівлі складу "4Е" ТОВ "Турбогаз Ужгород"; ремонт м`якої покрівлі цеху "2е" ТОВ "Турбогаз Ужгород" за адресою: м. Ужгород, вул. Болгарська, 3 (п. 1.1).
Оплата проводиться у національній грошовій одиниці на розрахунковий рахунок субпідрядника (п. 2.1). Загальна вартість Договору визначена на підставі кошторисної документації (додаток № 1 до Договору), яка є його невід`ємною частиною (п. 2.2). Розрахунок проводиться підрядником на підставі актів виконаних робіт (п. 2.5).
Субпідрядник зобов`язаний надати підряднику кошторисну документацію на проведення будівельно-монтажних робіт; до складу кошторисної документації надати договірну ціну і локальний кошторис (п. 3.1). Субпідрядник зобов`язується виконати роботи згідно з п. 1.1, використовуючи матеріали згідно з кошторисною документацією (п. 3.3). Підрядник зобов`язується своєчасно сплачувати вартість робіт на умовах даного Договору (п. 3.4).
У разі порушення підрядником умов договору субпідрядник має право призупинити виконання робіт, письмово повідомивши підрядника за 5 днів (п. 3.5). У випадку, якщо в ході виконання робіт виявиться неможливість подальшого їх виробництва, підрядник зобов`язаний протягом 3-х днів після здобуття письмового сповіщення субпідрядника про обставини, які перешкоджають їх виконанню, дати вказівки про подальші дії (п. 3.8).
Субпідрядник зобов`язується приступити до виконання робіт за адресою згідно з п. 1.1 протягом 3-х днів з моменту зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок субпідрядника (п. 4.1). Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 4.2). Робота за Договором вважається повністю виконаною після підписання сторонами актів виконаних робіт (п. 4.3).
Одностороннє розірвання договору сторонами не допускається (п. 9.2). Про дострокове розірвання Договору сторони письмово попереджають одна одну за місяць (п. 9.3). Всі зміни і доповнення до Договору повинні бути прийняті лише за згодою сторін у формі додаткових угод, що є невід`ємною частиною Договору (п. 10.2).
У розділі 12 Договору сторони зазначили, зокрема, реквізити рахунку субпідрядника: р/р НОМЕР_1 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805.
4.2. Виконання позивачем обов`язку з попередньої оплати.
Позивач перерахував на рахунок відповідача № НОМЕР_1 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" (МФО 380805), зазначений у Договорі, кошти з призначенням платежу "Оплата за ремонтні роботи, згідно договору № 18/2006-1С від 20.06.2018 р.", а саме:
– 48 000,00 грн, у т. ч. ПДВ 8000,00 грн, згідно з платіжним дорученням № 873 від 10.07.2018;
– 50 000,00 грн, у т. ч. ПДВ 8333,33 грн, згідно з платіжним дорученням № 1143 від 22.08.2018;
– 31 556,00 грн, у т. ч. ПДВ 5259,33 грн, згідно з платіжним дорученням № 1212 від 29.08.2018.
Усього позивач сплатив відповідачу 129 556,00 грн. Списання цих коштів з рахунку позивача № НОМЕР_2 в АТ "УкрСиббанк" підтверджують також виписки банку по рахунку за 10.07.2018, 22.08.2018 і 29.08.2018. Платіжні доручення мають відмітки банку про їх проведення в дати складення.
Отже, позивач виконав обов`язок з перерахування коштів, з моментом зарахування яких п. 4.1 Договору пов`язує початок строку для виконання робіт.
4.3. Невиконання відповідачем обов`язку розпочати роботи.
Перший платіж (48 000,00 грн) відповідач отримав 10.07.2018. Відтак, згідно з п. 4.1 Договору він мав приступити до виконання робіт не пізніше 13.07.2018. Якщо обчислювати цей строк від дати зарахування останнього платежу (29.08.2018), відповідач мав приступити до робіт не пізніше 01.09.2018.
У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач приступив до виконання робіт, склав і надав підряднику кошторисну документацію (п. 3.1 Договору), виконав будь-яку частину робіт, передав підряднику акти виконаних робіт (п. 4.3, 5.1 Договору), повідомляв підрядника про обставини, які перешкоджають виконанню робіт (п. 3.8 Договору), або призупиняв виконання робіт з підстав порушення підрядником умов Договору (п. 3.5 Договору).
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, наведених обставин не спростував, доказів виконання робіт, повернення коштів або існування обставин, які перешкоджали йому виконати зобов`язання з вини позивача, не подав.
Позивач надав акт звірки взаємних розрахунків за Договором за період січень 2018 року – жовтень 2025 року, згідно з яким за даними позивача станом на 31.10.2025 заборгованість на його користь становить 129 556,00 грн, а також супровідний лист від 24.11.2025 № 24/11-6 та докази надсилання цих документів відповідачу службою доставки ТОВ "Нова Пошта" 25.11.2025 (експрес-накладна № 59001509036998) і повернення відправлення відправнику. Відповідач цей акт не підписав. Тому суд оцінює його не як доказ визнання відповідачем боргу, а як документ, що відображає дані бухгалтерського обліку позивача та підтверджує його спроби врегулювати взаємовідносини сторін.
4.4. Пропозиція позивача розірвати Договір.
Листом-претензією від 29.04.2026 № 18 позивач повідомив відповідача, що той не розпочав виконання робіт, передбачених Договором, що є істотним порушенням його умов, і що позивач не вбачає можливим продовжувати з субпідрядником відносини з виконання Договору. Разом з листом позивач направив відповідачу підписану зі свого боку додаткову угоду № 1 про розірвання Договору у двох примірниках, просив підписати її і один примірник повернути, а також повернути 129 556,00 грн авансових платежів не пізніше наступного дня після розірвання Договору.
Згідно з пп. 1 – 4 проєкту додаткової угоди № 1 сторони у зв`язку з невиконанням субпідрядником умов Договору (своєчасно не приступив до виконання та не виконав роботи) дійшли згоди про розірвання Договору; підтверджують, що на виконання Договору субпідрядник отримав 129 556,00 грн авансових платежів; Договір вважається розірваним через місяць з дня підписання додаткової угоди; субпідрядник зобов`язується у наступний день після розірвання Договору повернути отримані авансові платежі.
Позивач надіслав ці документи 29.04.2026 цінним листом з описом вкладення за місцезнаходженням відповідача згідно з ЄДР (накладна АТ "Укрпошта" № 0408034653100, опис вкладення у цінний лист форми 107 з відбитком календарного штемпеля від 29.04.2026, фіскальний чек від 29.04.2026).
Згідно з відомостями про відстеження поштового відправлення № 0408034653100 з офіційного вебсайту АТ "Укрпошта" (станом на 01.07.2026) відправлення прибуло до відділення зв`язку м. Калуша 01.05.2026, 04.05.2026 відбулася невдала спроба вручення, 15.05.2026 внесено відмітки "Повернення відправнику (закінчення встановленого терміну зберігання)" та "Повернення. Вручено одержувачу".
5. Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.
5.1. Правова природа Договору.
При вирішенні спору суд керується приписами ЦК України, а також приписами ГК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (до втрати ним чинності 28.08.2025).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори. Згідно з ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 174 ГК України господарське зобов`язання виникає, зокрема, з господарського договору.
За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником – як замовник.
За договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх (ч. 1 ст. 875 ЦК України).
За змістом Договору відповідач як субпідрядник зобов`язався виконати ремонтні (будівельні) роботи покрівель на об`єктах, щодо яких позивач виступає генеральним підрядником, а позивач щодо відповідача має права та обов`язки замовника. 
Отже, укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є договором субпідряду на виконання будівельних робіт, до якого застосовуються загальні положення про підряд (§ 1 глави 61 ЦК України) та положення про будівельний підряд (§ 3 глави 61 ЦК України).
5.2. Строк виконання зобов`язання та його порушення відповідачем.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Аналогічні вимоги до виконання господарських зобов`язань встановлювала ч. 1 ст. 193 ГК України.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ч. 1 ст. 846 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Сторони у п. 4.1 Договору визначили строк, у який субпідрядник зобов`язаний приступити до виконання робіт, – три дні з моменту зарахування грошових коштів на його рахунок. Суд встановив, що відповідач отримав від позивача 129 556,00 грн (перший платіж – 10.07.2018), однак до виконання робіт не приступив ні 13.07.2018, ні в будь-який інший час, кошторисної документації не надав, робіт не виконав.
Доказів того, що позивач як замовник не виконав свого обов`язку щодо забезпечення фронту робіт або вчинив інші дії, які перешкоджали відповідачу виконати зобов`язання (ст. 613 ЦК України, п. 8.3 Договору), матеріали справи не містять. Відповідач передбаченими п. 3.5, 3.8 Договору правами на повідомлення підрядника про перешкоди у виконанні робіт і на призупинення робіт не скористався.
Відповідно до п. 4.2 Договору він діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17 (п. 6.4) зазначила, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки такою підставою є виконання, проведене належним чином. Оскільки жодна зі сторін своїх зобов`язань повністю не виконала, а підстав для їх припинення, передбачених ст. 598 – 609 ЦК України, суд не встановив, Договір на час розгляду спору є чинним.
Отже, відповідач з 14.07.2018 є таким, що прострочив виконання зобов`язання, і це прострочення триває на час вирішення спору.
5.3. Щодо вимоги про розірвання Договору.
Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2 ст. 651 ЦК України).
Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, необхідно встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною (постанова Верховного Суду від 07.10.2021 у справі № 925/1382/19).
Метою укладення Договору для позивача було отримання результату ремонтних робіт покрівель на об`єктах, щодо яких він виступає генеральним підрядником, у визначений Договором строк. Відповідач протягом майже восьми років з моменту отримання попередньої оплати не приступив до виконання робіт, не надав навіть кошторисної документації, якою мала бути визначена вартість робіт, і жодного результату робіт позивачу не передав. Внаслідок цього позивач, сплативши 129 556,00 грн, не отримав жодного зустрічного надання, тобто зазнав майнової шкоди, і повністю позбавився того, на що розраховував при укладенні Договору.
Про істотність саме такого порушення свідчить і ч. 2 ст. 849 ЦК України, згідно з якою, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Тобто законодавець розцінює несвоєчасний початок робіт підрядником як порушення, що дає замовнику право припинити договірні відносини.
Водночас сторони у п. 9.2 Договору погодили, що одностороннє розірвання Договору не допускається, а в п. 10.2 – що всі зміни до Договору приймаються лише за згодою сторін у формі додаткових угод. За таких умов, у разі недосягнення згоди сторін, належним способом припинення договірних відносин у зв`язку з істотним порушенням Договору відповідачем є розірвання Договору за рішенням суду на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України. Такий спосіб захисту прямо передбачений п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України (припинення правовідношення).
Позивач запропонував відповідачу розірвати Договір за згодою сторін, надіславши 29.04.2026 лист-претензію № 18 з проєктом додаткової угоди № 1, однак відповідач цієї пропозиції не прийняв і жодної відповіді не надав. Суд також зважає на те, що чинне законодавство не встановлює обов`язкового досудового порядку врегулювання спору про розірвання договору, а досудове врегулювання спору є правом, а не обов`язком особи (Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002).
З огляду на викладене вимога позивача про розірвання Договору ґрунтується на законі, підтверджена належними та допустимими доказами і належить до задоволення.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються; якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили.
5.4. Щодо вимоги про стягнення 129 556,00 грн.
Кошти в сумі 129 556,00 грн позивач перерахував відповідачу до початку виконання робіт, і з їх зарахуванням п. 4.1 Договору пов`язує виникнення у субпідрядника обов`язку приступити до робіт, тоді як остаточний розрахунок за Договором мав проводитися на підставі актів виконаних робіт (п. 2.5 Договору). Отже, ці кошти є попередньою оплатою (авансом) у рахунок вартості робіт, які відповідач мав виконати.
Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч. 2 ст. 1212 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.
Щодо застосування ст. 1212 ЦК України у разі припинення договору Верховний Суд сформулював такі висновки:
– з припиненням дії договору підряду у зв`язку з відмовою замовника від такого договору платіж, сплачений як аванс, втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутим підрядником без достатньої правової підстави, яке підлягає стягненню за ст. 1212 ЦК України (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.02.2019 у справі № 910/21154/17);
– після розірвання договору в судовому порядку сторони такого договору мають право вимагати повернення безпідставно набутого майна за розірваним договором на підставі ст. 1212 ЦК України (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2020 у справі № 910/13271/18);
– якщо сторона договору передала у власність іншій стороні певне майно (сплатила кошти), проте не отримала зустрічного надання в обсязі, який відповідає переданому майну (сплаченим коштам), і згодом відмовилася від договору, то вона може вимагати від сторони, яка порушила договір і не здійснила зустрічне надання, повернення майна (коштів) на підставі п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.03.2020 у справі № 537/4259/15-ц).
Згідно з ч. 4 ст. 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Однак ця норма не перешкоджає поверненню попередньої оплати, оскільки відповідач зустрічного виконання не здійснив: у разі розірвання Договору без повернення коштів позивач втратив би сплачені кошти без будь-якого еквівалентного надання, а відповідач безпідставно зберіг би їх у себе. Саме для такої ситуації п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України встановлює обов`язок повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.
Суд враховує постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.09.2022 у справі № 913/703/20, на яку посилається позивач. У цій справі об`єднана палата виснувала, що ст. 1212 ЦК України не підлягає застосуванню, якщо аванс отримано на підставі договору і така підстава не перестала існувати, а право замовника відмовитися від договору підряду виникає лише щодо договорів, які на момент такої відмови є чинними. У справі, що розглядається, Договір є чинним (п. 5.2 цього рішення), а підстава, на якій відповідач отримав кошти, відпадає саме внаслідок розірвання Договору за цим рішенням. Тому наведені висновки не суперечать застосуванню ст. 1212 ЦК України у цій справі.
Вимога про стягнення коштів є похідною від вимоги про розірвання Договору, і обидві вимоги суд вирішує одним рішенням, яке набирає законної сили в цілому (ст. 241 ГПК України). З моменту набрання цим рішенням законної сили зобов`язання сторін за Договором припиняються (ч. 3 ст. 653 ЦК України), а відтак відпадає і правова підстава для утримання відповідачем попередньої оплати. Примусове виконання рішення в частині стягнення коштів можливе також лише після набрання ним законної сили. Тому одночасне задоволення обох вимог не призводить до стягнення коштів, які відповідач утримує на законній підставі, і водночас забезпечує повне відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду.
Такий підхід відповідає завданню господарського судочинства (ч. 1 ст. 2 ГПК України) та усталеній практиці Великої Палати Верховного Суду, згідно з якою спосіб захисту має бути ефективним, тобто забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення – гарантувати особі можливість отримати відповідне відшкодування; застосування судом способу захисту має бути спрямоване на відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19).
Доказів повернення відповідачем позивачу 129 556,00 грн або виконання робіт на цю суму матеріали справи не містять. Отже, вимога про стягнення з відповідача 129 556,00 грн попередньої оплати ґрунтується на законі, підтверджена належними та допустимими доказами і належить до задоволення.
5.5. Щодо позовної давності.
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).
Відповідач заяви про застосування позовної давності не подавав. Тому питання про дотримання позивачем строку позовної давності суд не вирішує, а наведені в позовній заяві доводи позивача щодо обчислення цього строку оцінки не потребують.
6. Висновки суду.
З огляду на викладене суд доходить висновку, щло позов належить задовольнити повністю: розірвати договір субпідряду № 18/2006-1С від 20.06.2018 та стягнути з відповідача на користь позивача 129 556,00 грн попередньої оплати.
7. Судові витрати.
У позовній заяві позивач навів попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн і заявив, що детальний опис робіт та акт виконаних робіт подасть у порядку та строки, передбачені ч. 8 ст. 129 ГПК України.
За таких обставин відповідно до ч. 1, 2 ст. 221, ст. 244 ГПК України суд вважає, що питання про розподіл судових витрат належить вирішити після ухвалення рішення по суті позовних вимог без повідомлення учасників справи. Позивачу належить подати докази понесених витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення цього рішення. Згідно з ч. 1 ст. 113, ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України суд вважає за необхідне встановити відповідачу строк для подання клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката – п`ять днів з дня отримання вказаних доказів.
Керуючись ст. 2, 86, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 253, 256, 257 ГПК України, судК

В И Р І Ш И В:
1. Позов задовольнити.
Розірвати договір субпідряду № 18/2006-1С від 20.06.2018, укладений між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТЕХНОБУДСЕРВІС 2006" (Україна, 04071, місто Київ, вулиця Набережно-Лугова, будинок 8, ідентифікаційний код 34574357) та ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ "ІЗОЛБУД" (Україна, 77304, Івано-Франківська обл., Калуський р-н, місто Калуш, вул. Підвальна, будинок 14, квартира 12, ідентифікаційний код 34032669).
Стягнути з ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ІЗОЛБУД" (Україна, 77304, Івано-Франківська обл., Калуський р-н, місто Калуш, вул. Підвальна, будинок 14, квартира 12, ідентифікаційний код 34032669) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТЕХНОБУДСЕРВІС 2006" (Україна, 04071, місто Київ, вулиця Набережно-Лугова, будинок 8, ідентифікаційний код 34574357; рахунок (IBAN)№ НОМЕР_3 в АТТ "Ощадбанк") 129 556,00 (сто двадцять дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят шість) грн попередньої оплати.
2. Вирішити питання про розподіл судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог без повідомлення учасників справи. Позивачу подати докази понесених витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення цього рішення. Встановити відповідачу строк для подання клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката – п`ять днів з дня отримання вказаних доказів.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 11.09.2026.

Суддя О. В. Малєєва