Справа № 603/501/26
Провадження № 3/603/153/2026 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2026 року м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Гудкова Ю. Г., розглянувши матеріали, які надійшли із сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Монастириська) відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця,
за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , будучи особою, на яку протягом року накладено адміністративне стягнення за вчинення домашнього насильства, 10.08.2026 року приблизно о 21 год 50 хв, перебуваючи у АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно тещі ОСОБА_2 , яку словесно ображав, залякував та якій погрожував, внаслідок чого було заподіяно шкоду психічному здоров`ю потерпілої. 

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча судом вживались заходи для належного його повідомлення про день, час та місце розгляду справи. 
Оцінюючи зібрані у справі докази у їх повній сукупності, суд приходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме даними:
– протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 735676 від 24.08.2026 року, відповідно до якого ОСОБА_1 10.08.2026 року приблизно о 21 год 50 хв, перебуваючи у АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно тещі ОСОБА_2 , яку словесно ображав, залякував та якій погрожував, внаслідок чого було заподіяно шкоду психічному здоров`ю потерпілої;
– протоколу прийняття заяви ОСОБА_3 від 10.08.2026 року, зі змісту якого видно, що 10.08.2026 року приблизно о 22:00 год ОСОБА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, що виразилось у словесних образах, погрозах фізичною розправою; 
– письмових пояснень ОСОБА_3 від 10.08.2026 року, відповідно до яких її зять ОСОБА_1 10.08.2026 року приблизно о 22:00, перебуваючи у нетверезому стані за місцем їхнього проживання, влаштував словесну суперечку із нею, що виразилось у нецензурній лайці, криках, шарпанні за верхній одяг, та вчинив, таким чином, насильницькі дії психологічного характеру. Вказані неправомірні дії по відношенні до неї ОСОБА_1 вчиняв неодноразово із певною періодичністю.

Установлено, що постановою Монастириського районного суду Тернопільської області від 08.04.2025 року у справі № 603/30/26, яка згідно з даними ЄДРСР набрала законної сили 05.05.2026 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/136229996), ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.
Відповідно до визначень, наведених у п. п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство – діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство – форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
У ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Частиною 2 ст. 173-2 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
У ч. 3 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. 
Згідно з визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 269 КУпАП, потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.
За наведених обставин суд вважає, що у діях  ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, – повторне протягом року вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру (погрози, образи), внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого. 
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1  слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.
При накладенні стягнення суд відповідно до вимог ст. 33 КУпАП враховує характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, майновий та сімейний стан, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність. 
Також суд приходить висновку про недоцільність направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство, в порядку ст. 39-1 КУпАП. 
У силу вимог ст. 40-1 КУпАП з правопорушника слід стягнути судовий збір у розмірі 665,60 грн.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 33, 36, 283, 284 КУпАП, 

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) грн.
Стягнути зі ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 (шістдесят) коп. у дохід держави.

Штраф підлягає сплаті порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя           Ю. Г. Гудкова