Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2026 року        м. Рівне

Справа № 566/1053/25
Провадження № 33/4815/798/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю: 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
захисника – Новосада В.О., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Новосада В.О. поданою в інтересах ОСОБА_1 на постанову Млинівського районного суду Рівненської області від 10 червня 2026 року, –

ВСТАНОВИВ:

 
Постановою Млинівського районного суду Рівненської області від 10 червня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
З матеріалів справи вбачається, що 13 червня 2025 року о 23 год. 19 хв. в с. Перевередів на 57 км. дороги Т1806 Рівне-Млинів-Берестечко-Перемишляни, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом УАЗ, номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 7510, що підтверджується тестом № 1125 від 14 червня 2025 року, результат огляду становить 0,88 ‰ проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі захисник Новосад В.О. просить скасувати постанову місцевого суду відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд неповно з`ясував обставини справи, не дослідив усіх наявних доказів, не надав належної оцінки доказам сторони захисту та дійшов передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказує, що судом було порушено право на захист та принцип безпосередності дослідження доказів, оскільки після оголошення перерви він був позбавлений можливості надати додаткові пояснення щодо досліджених відеозаписів, заявити клопотання про допит свідків та надати пояснення стосовно обставин прийняття лікарських засобів перед проходженням огляду на стан сп`яніння. Крім того, суд розглянув справу за його відсутності, незважаючи на перебування апелянта у службовому відрядженні в районі ведення бойових дій та подані клопотання про відкладення розгляду справи.
Доводить, що висновки суду про перебування його у стані алкогольного сп`яніння не підтверджуються належними та достатніми доказами, оскільки суд не врахував його пояснення щодо невживання алкогольних напоїв, не дослідив медичні документи про стан здоров`я, не надав оцінки висновку експерта щодо складу прийнятих ним лікарських засобів, а також не перевірив доводи про можливе стороннє втручання поліцейського в роботу алкотестера під час проведення огляду.
Вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги статей 245, 251, 252 та 280 КУпАП, оскільки не забезпечив всебічного, повного й об`єктивного дослідження всіх обставин справи, не перевірив усі доводи сторони захисту та не надав належної оцінки всім доказам у їх сукупності, що призвело до неправильного вирішення справи.
Заслухавши доводи ОСОБА_1 та захисника Новосад В.О. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Так, приписами ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно приписів ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
При прийнятті постанови щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції вказані вимоги закону було дотримано.
Висновки суду про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказах, яким дана правильна юридична оцінка.
Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння при встановлених судом обставинах підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №361141 від 14 червня 2025 року (а.с.1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого результат огляду позитивний – 0,88‰ проміле (а.с. 6); результатом тесту №1125, проведеного за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 7510, згідно якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння – 0,88‰ проміле (а.с. 7); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого огляд у медичному закладі не проводився (а.с. 8); відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано проходження огляду на місці зупинки (диск 2, файл clip-8, час: 05:35) та відмову від проходження медичного огляду в медичному закладі (диск 2, файл clip-8, час: 06:07). 
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які в процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.
Так, апеляційний суд виходить з того, що проходження огляду у на місці зупинки зафіксовано відеозаписом безперервно, а тому відеозапис, долучений до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було. 
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставними, оскільки матеріали справи свідчать, що суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, надав належну оцінку всім зібраним доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 . 
Твердження про порушення права на захист та принципу безпосередності дослідження доказів є необґрунтованими. Сам по собі розгляд справи за відсутності особи після належного повідомлення про дату та час судового засідання не свідчить про порушення її процесуальних прав. Посилання апелянта на неможливість надати додаткові пояснення, заявити клопотання чи перебування у службовому відрядженні не підтверджують наявності істотних порушень, які могли вплинути на правильність вирішення справи. 
Доводи про недоведеність перебування у стані алкогольного сп`яніння ґрунтуються виключно на припущеннях. Пояснення апелянта щодо невживання алкоголю, прийняття лікарських засобів, а також твердження про можливе втручання поліцейського в роботу алкотестера не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому не спростовують встановлених судом обставин.
Посилання на порушення судом вимог статей 245, 251, 252 та 280 КУпАП є декларативними та фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, що саме по собі не є підставою для скасування постанови.
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст. 33, 38 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. 6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Млинівського районного суду Рівненської області від 10 червня 2026 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника Новосада В.О. – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду     О.І. Полюхович