Справа № 420/40172/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, 

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач), в інтересах якого діє адвокат Гордієнко Лаура Ігорівна, звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_3 ), в якому просить:
визнати протиправним рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 (повідомлення комісії вих. № 20251106-100212 від 18.11.2025) щодо ненадання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 надати ОСОБА_1 надати відстрочку від призову за мобілізацією на підставі п. 2 ч. 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працює на посаді вчителя історії в Комунальному закладі «Одеський ліцей № 111 Одеської міської ради» з 03.09.2025 відповідно до наказу від 02.09.2025 № 125-к. Його тижневе педагогічне навантаження становить 29 годин - 1,5 ставки. Перебуваючи на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , позивач звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Однак, повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_4 від 18.11.2025 № 20251106-100212, виданим на підставі протоколу засідання комісії № 46 від 14.11.2025, позивачу було відмовлено у наданні відстрочки з причини: «за основним місцем роботи». Позивач не погоджується з вказаним рішенням відповідача, вважає його необґрунтованим та протиправним, оскільки наданими документами повністю доведено факт його працевлаштування у закладі загальної середньої освіти за основним місцем роботи із навантаженням, що вдвічі перевищує встановлений законом мінімум у 0,75 ставки. 
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 08.12.2025 вказаний позов було залишено без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.
Позивач ухвалу суду виконав, недоліки позову усунув.
Ухвалою від 16.12.2025 провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
03.02.2026 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній позов не визнає.
Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що комісією з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_6 було повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи. За результатами цього розгляду, протоколом засідання комісії № 52 від 26 грудня 2025 року було ухвалено рішення про надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі пункту 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (як педагогічному працівнику закладу загальної середньої освіти) зі строком дії до 03.02.2026 року. Відповідні відомості про наявність у позивача права на відстрочку внесено до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
З огляду на добровільне задоволення вимог та надання позивачу відстрочки в ході судового розгляду, відповідач вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з відсутністю порушеного права на момент винесення рішення.
Враховуючи, що учасниками справи подані необхідні для розгляду справи заяви по суті спору та докази, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення.
Рішення ухвалюється судом в межах строку розгляду справи з урахуванням строку перебування судді у щорічній основній відпустці та на лікарняному, а також з урахуванням періодів тривалої відсутності електроенергії в будівлі суду внаслідок ракетних обстрілів збройними угрупуваннями російської федерації та тривалості повітряних тривог, оголошених в м. Одесі.
Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
Наказом директора Одеського ліцею № 111 Одеської міської ради № 125-к від 02.09.2025 ОСОБА_1 з 03 вересня 2025 року прийнято на роботу на посаду вчителя історії. Згідно з довідкою Одеського ліцею № 111 № 02-08/737 від 02.09.2025, позивач працює у вказаному комунальному закладі загальної середньої освіти за основним місцем роботи, а його тижневе педагогічне навантаження становить 29 годин, що відповідає 1,5 ставки.
02.09.2025 Одеським ліцеєм № 111 на адресу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 було офіційно направлено Повідомлення про зміну облікових даних № 02-08/736 щодо працевлаштування військовозобов`язаного ОСОБА_1 на посаду вчителя історії. До заяви було додано повний пакет підтверджувальних документів, зокрема довідку Одеського ліцею № 111 № 02-08/737 від 02.09.2025 та наказ про прийняття на роботу № 125-к від 02.09.2025.
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів, комісією з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 було ухвалено рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, яке оформлено протоколом № 46 від 14.11.2025.
У формі електронного документа через Портал Дія позивачу було направлено Повідомлення щодо рішення про відмову в наданні відстрочки за номером заяви 20251106-100212 (дата формування в системі - 18.11.2025). Зі змісту зазначеного Повідомлення вбачається, що підставою для ухвалення комісією ІНФОРМАЦІЯ_6 рішення про відмову у наданні відстрочки від призову позивачу як педагогічному працівнику закладу загальної середньої освіти визначено причину: «за основним місцем роботи».
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
У ході судового розгляду справи, після відкриття Одеським окружним адміністративним судом провадження за позовом ОСОБА_1 , відповідачем за власної ініціативи було повторно переглянуто підстави та документи позивача, які підтверджують його право на відстрочку від призову на військову службу відповідно до пункту 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
З долучених до матеріалів справи доказів та змісту відзиву відповідача від 03.02.2026 вбачається, що за результатами повторного розгляду документів, комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 ухвалила рішення, оформлене протоколом № 52 від 26.12.2025, яким задовольнила заяву позивача та надала ОСОБА_1 відстрочку.
Відповідні відомості про наявність у позивача чинного права на відстрочку від призову за мобілізацією були офіційно внесені службовими особами відповідача до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», причина відстрочки зазначена як: «(категорія осіб п. 2 ч .3 ст. 23) наукові науково-педагогічні працівники закладів фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів вищої чи фахової передвищої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки», дата початку відстрочки – 26.12.2025; дата закінчення відстрочки – 03.02.2026. 
Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні приписи законодавства.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Пунктом 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
На момент розгляду адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі Закон №3543-ХІІ у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно із статтею 1 Закону №3543-ХІІ мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
З моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій (частина восьма статті 4 Закону №3543-ХІІ).
Абзацом другим частини першої статті 22 Закону №3543-ХІІ визначено, що громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядження.
Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. (частина третя статті 22 Закону №3543-ХІІ). 
Частиною 3 ст. 22 Закону №3543-XII визначено, що громадяни, які перебувають у запасі, завчасно приписуються до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.
Відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону № 3543-XII, призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Поряд з цим, статтею 23 Закону № 3543-XII передбачено підстави та порядок надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Так, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII, призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також педагогичні працівники закладів дошкільної освіти, закладів загальної середньої освіти, закладів професійної (професійно-технічної) освіти, закладів фахової передвищої освіти, закладів вищої освіти, наукових установ та організацій, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі - Положення № 154, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до положень п.9 Положення №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, окрім іншого:
оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам;
розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.
Згідно з пунктом 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
Аналіз наведеного свідчить про те, що до повноважень районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить оформлення військовозобов`язаним відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку.
Таким чином, саме територіальні центри комплектування та соціальної підтримки оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації.
З урахуванням зазначеного, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, після отримання від позивача заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації разом з доданими документами повинен був об`єктивно, всебічно та законно розглянути вказану заяву та прийняти обґрунтоване рішення за наслідком її розгляду.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560).
Відповідно до п. 56 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Згідно з п. 57 цього Порядку № 560, для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Відповідно до п. 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, військовозобов`язаних СБУ чи розвідувальних органів) особисто через центри надання адміністративних послуг подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Заява повинна містити такі обов`язкові відомості про військовозобов`язаного:
прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності);
реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію (за наявності) та номер паспорта громадянина України (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті громадянина України);
дату народження;
адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування);
адресу електронної пошти;
контактний номер телефону.
До заяви додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
Адміністратор центру невідкладно засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг формує та передає заяву відповідно до Порядку подання через центри надання адміністративних послуг із використанням засобів Єдиного державного вебпорталу електронних послуг заяв про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (Офіційний вісник України, 2024 р., № 49, ст. 2979), - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2025 р. № 1364.
Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації відповідним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки або його відділом (Центральним управлінням або регіональним органом СБУ чи відповідним підрозділом розвідувального органу) не пізніше ніж протягом одного робочого дня з дня її отримання.
Додаток 5 Порядку № 560 визначає Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Відповідно до додатку 5 Порядку № 560 від 16 травня 2024 року, документами, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації для осіб, зазначених у пункті 2 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (педагогічні працівники закладів загальної середньої освіти), є:
довідка закладу освіти про займану посаду за основним місцем роботи та тижневе педагогічне навантаження (за формою, визначеною у закладі освіти, або згідно з вимогами законодавства);
копія документа про освіту та/або присвоєння педагогічної категорії/звання (диплом, атестаційний лист тощо), що підтверджує наявність відповідної кваліфікації для обіймання педагогічної посади.
Районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відділ за місцем перебування на військовому обліку військовозобов`язаного, який претендує на надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 2 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як педагогічний працівник закладу загальної середньої освіти, під час прийняття відповідного рішення перевіряє перебування такого військовозобов`язаного на військовому обліку, факт його працевлаштування у відповідному закладі освіти, займану посаду, характер трудових відносин (статус основного місця роботи) та обсяг тижневого педагогічного навантаження з використанням відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну.
Відповідно до п. 60 Порядку № 560 Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.
Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.
Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. У разі позитивного рішення у протоколі окремо зазначається строк, на який надано відстрочку, та строк дії відповідних законних підстав (настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку). У разі відмови у наданні відстрочки у протоколі зазначаються причини такої відмови.
У разі коли комісія надіслала відповідні запити до органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, строк розгляду заяви та документів, що підтверджують право військовозобов`язаного на відстрочку, не перевищує 15 календарних днів. У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісія не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви приймає рішення на підставі поданих заявником документів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в протоколі.
У разі позитивного рішення комісії відомості щодо надання відстрочки (строк відстрочки та строк дії відповідних законних підстав (настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку) протягом одного дня з дати прийняття такого рішення вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та відображаються в електронному кабінеті призовника, військовозобов`язаного, резервіста, а не пізніше двох днів з дати прийняття такого рішення заявникові повідомляється про це у способи, визначені цим пунктом, та видається роздрукований (оновлений) військово-обліковий документ, сформований відповідно до Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 (Офіційний вісник України, 2024 р., № 49, ст. 2978), або довідка за формою згідно з додатком 6 (для військовозобов`язаних СБУ та розвідувальних органів).
У разі прийняття комісією рішення про відмову у наданні відстрочки заявникові (у тому числі військовозобов`язаному СБУ або розвідувальних органів) не пізніше ніж на наступний робочий день з дати прийняття такого рішення повідомляється про це у способи, визначені цим пунктом, за формою згідно з додатком 7.
У разі прийняття комісією рішення про відмову у наданні відстрочки за результатами розгляду заяви про надання відстрочки, поданої через центр надання адміністративних послуг, територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повідомляє відповідному центру надання адміністративних послуг та надсилає заявникові повідомлення про відмову у наданні відстрочки (додаток 7) на зазначену у заяві адресу електронної пошти.
За результатом розгляду заяви про надання відстрочки військовозобов`язаного СБУ або розвідувального органу довідка (додаток 6) або повідомлення про відмову (додаток 7) надсилається у спосіб, зазначений у заяві про надання відстрочки, засобами електронного або поштового зв`язку.
Рішення комісії може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України (крім випадків, передбачених цим Порядком). У разі продовження строку проведення мобілізації відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаному продовжується, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку.
Таким чином, сукупний аналіз наведених норм права доводить, що заяви з питання надання відстрочки від призову на військову службу та додані до неї документи належать обов`язковому розгляду комісією протягом семи днів з дати надходження. На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки та про прийняте комісією рішення повідомляється не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
Оцінюючи правову природу дій відповідача під час судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що факт ухвалення комісією ІНФОРМАЦІЯ_6 рішення, оформленого протоколом № 52 від 26.12.2025, жодним чином не виправдовує первинних протиправних дій суб`єкта владних повноважень, не нівелює протиправність його первинного рішення та не свідчить про повне чи належне вирішення спірного питання.
По-перше, первинне рішення відповідача про відмову у наданні відстрочки від призову, оформлене протоколом № 46 від 14.11.2025 з мотивів «неналежності підстави» та з посиланням на причину «за основним місцем роботи», було винесене внаслідок грубого, поверхневого та упередженого дослідження матеріалів військово-облікової справи позивача. Відповідач повністю проігнорував долучені до заяви Наказ № 125-к та Довідку № 02-08/737, які в сукупності беззаперечно підтверджували статус Одеського ліцею № 111 як основного місця роботи позивача, де він має стабільне педагогічне навантаження у розмірі 29 годин - 1,5 ставки. Таке рішення є виявом адміністративного свавілля, оскільки воно прийняте без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто з порушенням вимог ч. 2 ст. 2 КАС України. 
По-друге, судом встановлено, що ухвалюючи протокол № 52 від 26.12.2025, відповідач фактично вдався до штучного обмеження строку дії відстрочки позивача, визначивши її кінцеву дату - 03.02.2026. На заперечення цього, представник відповідача у відзиві від 03.02.2026 позовні вимоги не визнав, легітимність первинної відмови за протоколом № 46 продовжує відстоювати, а сам відзив разом із матеріалами справи надійшов до суду саме 03.02.2026 - тобто в день, коли встановлений самим же ТЦК строк відстрочки повністю вичерпав себе.
Суд наголошує, що право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації для педагогічних працівників, передбачене пунктом 2 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», є триваючим у часі та гарантується особі на весь період її безперервної трудової діяльності у закладі освіти на відповідній посаді з навантаженням не менш як 0,75 ставки. Шляхом надання позивачу формальної відстрочки на короткий проміжок часу, яка закінчилася безпосередньо в день подання відзиву до суду, відповідач не вирішив спір по суті, а лише створив тимчасову видимість правомірної поведінки.
Згідно зі сталою практикою Верховного Суду, викладеною у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору можливе лише тоді, коли правовідносини між сторонами повністю врегульовані, а порушене право позивача відновлене у повному обсязі та у спосіб, який виключає повторне виникнення аналогічного спору. Закриття провадження з цієї підстави є формою закінчення розгляду справи без прийняття судового рішення по суті лише тоді, коли права, свободи чи інтереси позивача були повністю поновлені у повному обсязі, а спірні правовідносини остаточно вичерпані. 
Таким чином, оскільки дії ІНФОРМАЦІЯ_6 носили винятково тимчасовий та формальний характер, а між сторонами залишився матеріально-правовий конфлікт щодо права позивача на безперешкодне одержання тривалої відстрочки, суд доходить висновку про неможливість застосування положень пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України та закриття провадження, оскільки предмет спору продовжує існувати, а порушені права позивача вимагають повного та остаточного судового захисту.
Як зазначено вище, з метою вирішення спірних питань Комісія за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Зі змісту наявних у справі доказів вбачається, що відповідач не проводив всебічну перевірку і оцінку наданих заявником документів, у тому числі щодо правового статусу працевлаштування ОСОБА_1 в Одеському ліцеї № 111 Одеської міської ради та реального обсягу його педагогічного навантаження.
У даному випадку відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (оформлене повідомленням вих. № 20251106-100212 від 18.11.2025 на підставі протоколу засідання комісії № 46 від 14.11.2025), обмежився формальним посиланням на причину відмови: «за основним місцем роботи». Проте ІНФОРМАЦІЯ_8 , всупереч вимогам Постанови Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 та Постанови Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, не дослідив належним чином наявні у розпорядженні документи та відомості, які в повному обсязі підтверджували виконання позивачем умов пункту 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
За таких обставин суд доходить висновку, що вказана відповідачем підстава не є обґрунтованою, отже рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлене протоколом від 14 листопада 2025 року № 46 та доведене повідомленням вих. № 20251106-100212 від 18.11.2025, щодо відмови у наданні відстрочки від призову під час мобілізації ОСОБА_1 на підставі пункту 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», є протиправним та підлягає скасуванню.
При цьому суд наголошує на важливому процесуальному нюансі: у відзиві на позовну заяву № 1652, що надійшов до суду в лютому 2026 року, представник відповідача І.В. Якименко зазначає, що комісія ІНФОРМАЦІЯ_6 за результатами повторного розгляду документів протоколом від 26 грудня 2025 року № 52 вже ухвалила рішення про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову до 03.02.2026 року (дата закінчення дії Указу Президента України про продовження строку проведення загальної мобілізації). Зазначений факт підтверджується витягом із Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», де зафіксовано статус позивача як особи, що користується правом на відстрочку.
Таке фактичне визнання відповідачем права позивача на відстрочку вже після відкриття провадження у справі № 420/40172/25 додатково свідчить про первинну протиправність та необґрунтованість рішення комісії, ухваленого за протоколом № 46 від 14.11.2025 
При цьому суд відхиляє посилання відповідача у відзиві № 1652 на те, що права позивача є захищеними у зв`язку з наступним внесенням відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» на підставі протоколу від 26 грудня 2025 року № 52.
Суд наголошує, що зазначена відстрочка була встановлена відповідачем лише на вкрай обмежений строк - до 03.02.2026. Таке формальне та штучне обмеження періоду дії відстрочки календарною датою закінчення чергового Указу Президента України про продовження строку дії воєнного стану та загальної мобілізації не ґрунтується на законі та не поновлює порушених прав позивача. Чинне законодавство України, зокрема положення статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пов`язує право на відстрочку педагогічних працівників виключно із фактом їх роботи у закладах загальної середньої освіти на відповідну ставку (не менше 0,75), яка для ОСОБА_1 складає 1,5 ставки. Вказана підстава є триваючою в часі та існує незалежно від строків дії указів Президента України про продовження воєнного стану.
Сам по собі факт внесення відповідачем запису до системи «Оберіг» із зазначенням обмеженого строку дії - до 03.02.2026 за своєю суттю не є належним виконанням обов`язку суб`єкта владних повноважень, не усуває протиправних наслідків первинної відмови за протоколом № 46 та жодним чином не впливає на необхідність судового захисту і повного відновлення прав позивача шляхом зобов`язання відповідача прийняти законне та обґрунтоване рішення на весь період існування визначених законом підстав.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Приписами ч. 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про задоволення позову.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити. 
Визнати протиправним рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (повідомлення комісії вих. № 20251106-100212 від 18.11.2025) щодо ненадання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_9 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) відстрочку від призову за мобілізацією на підставі пункту 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний