22.07.26
33/812/307/26

Справа №474/372/26
Провадження №33/812/307/26
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 
П О С Т А Н О В А
Іменем України
22 липня 2026 року       м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді – Базовкіної Т.М.,
із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,
за участі адвоката Степанова В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Степанова Віталія Вікторовича на постанову, яку ухвалив суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г. у приміщенні цього суду 15 червня 2026 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

у с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №658964 від 06 травня 2026 р. водій ОСОБА_1 06 травня 2026 р. об 20:05 год. по вул. Незалежності, 93 у с-ще Врадіївка керував транспортним засобом - електротрициклом марки CROSSER державний номер б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу пройти огляд за допомогою алкотестера DRAGER №6810 та у КНП Врадіївської ЦРЛ відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
В судовому засідання суду першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав. Водночас пояснив, що відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в лікарні, однак не пам`ятає чи пропонували поліцейські пройти йому огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.
Постановою судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 15 червня 2026 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Також стягнуто з ОСОБА_1 665 грн 60 коп. судового збору в дохід держави.
Не погоджуючись із постановою суду, захисник ОСОБА_1 , адвокат Степанов В.В., подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що під час зупинки транспортного засобу поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки. Проте, на долученому до матеріалів справи відеозаписі зафіксовано, що працівник поліції, зупинивши електроскутер, не повідомляючи причин зупинки, запитав чи є довідка про купівлю і де взяли електроскутер. Також при дослідженні відео файлу було встановлено, що він не містить відомостей про порушення ОСОБА_1 ПДР. З огляду на зазначене, адвокат наголошує, що працівниками патрульної поліції не було дотриманого вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію», а електроскутер було зупинено незаконно, внаслідок чого було порушено права ОСОБА_1 . Відсутність постанови про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху тільки підтверджує, що зупинка працівниками поліції електроскутеру була здійснена без передбачених законом підстав. Захисник Гибця А.А. вказує, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №658964 від 06 травня 2026 р. не може бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки фактичні обставини, викладені у ньому, не підтверджуються сукупністю доказів, а отже, протокол не відповідає вимозі його достовірності. До складеного протоколу про адміністративне правопорушення не долучено відповідних доказів, що відображають об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення, а тому, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, зокрема, справи «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства», ОСОБА_2 вважає, що фабула адміністративного протоколу не відповідає обставинам справи. Також зазначає, що розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності слід керуватися принципом, згідно якого винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях, а будь-які сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь. Захисник Гибця А.А. зауважує, що у даній справі, зібрані особою, уповноваженою відповідно до ст. 255 КУпАП на складання протоколів про адміністративні правопорушення, докази за своєю суттю залишають місце сумнівам, і як наслідок, не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
Заслухавши захисника адвоката Степанова А.А., який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши їх в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного. 
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі. 
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону. 
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі – Правила)). 
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).
Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно із частинами 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Порядок огляду особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, врегульований також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі – Інструкція № 1452/735) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (далі – Порядок).
Так, відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Аналогічні положення викладені у п. 2 Порядку.
Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 суд у відповідності зі статтями 245, 251, 252, 280 КУпАП повно встановив всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена наступними доказами, які є належними та узгоджуються між собою:
- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №658964 від 06 травня 2026 р., в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 06 травня 2026 р. об 20:05 год вул. Незалежності, 93, с-ще Врадіївка, керував транспортним засобом - електротрициклом марки CROSSER без номеру з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера DRAGER №6810 та у КНП Врадіївської ЦРЛ відмовився. Подія фіксувалася на нагрудну камеру поліцейського 10148552.
Від ознайомлення з вказаним протоколом та від його підписання ОСОБА_1 відмовився, про що поліцейський зазначив у протоколі;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 , в якому зазначені виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, запах алкоголю ротової порожнини, а також зазначено про його відмову від проходження такого огляду, а також, що водій від підпису в акті відмовився;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що понижують увагу та швидкість реакції від 06 травня 2026 р., в якому також зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: хитка хода, почервоніння обличчя, характерний запах алкоголю з порожнини рота;
- відеозаписами правопорушення з нагрудних реєстраторів працівників поліції, які досліджувались у судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, на яких зафіксовані усі викладені в протоколі серії ЕПР1 №658964 від 06 травня 2026 р. обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Так, відеозапис починається з того, як поліцейські зупинили транспортний засіб електротрицикл марки CROSSER, державний номер б/н, водієм якого був ОСОБА_1 . Поліцейські запитують у водія чи є нього документи на цей транспортний засіб та де ОСОБА_1 його взяв, на що останній відповів «немає», «купив». На запитання поліцейського чи вживав ОСОБА_1 спиртні напої, він спочатку відповів «вживав», а потім на уточнюючі запитання поліцейського відповів, що «тільки збираюсь» «ще нє». Після цього поліцейський повідомляє водію, що у нього виявленні ознаки алкогольного сп`яніння та перелічує які саме. Далі водій відповідає поліцейському які має категорії водійського посвідчення та що має машину, але зараз на ній не їздить, на що поліцейський роз`яснює водію, що керувати будь-яким транспортом у стані алкогольного сп`яніння не можна та знову задає питання водію чи вживав він алкоголь, на що водій відповів «конечно». На пропозицію поліцейського пройти огляд на місці зупинки чи у медичному закладі ОСОБА_1 відповів «не буду», «не хочу». Після чого, поліцейськими роз`яснено водію наслідки відмови від проходження такого огляду та його права й обов`язки. Далі поки поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 без попередження залишив місце зупинки транспортного засобу.
Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, що підтверджено фіксацією технічними засобами відеозапису, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності, обґрунтовано вважав доведеним факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.
За такого висновок суду про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та всебічно перевірених судом доказах, які отримали відповідну оцінку в постанові.
Встановлені судом фактичні обставини щодо вчинення правопорушення не спростовані апелянтом, а тому доводи апеляційної скарги відхиляються. 
Щодо твердження захисника про недоведеність матеріалами справи передбачених законом підстав для зупинки поліцейськими автомобілю під керуванням ОСОБА_1 та незаконності через це вимоги про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, то апеляційний суд зауважує, що причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не є предметом дослідження у справі, яка переглядається. Наявність або відсутність передбачених законом підстав для такої зупинки не спростовує доведеність вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Як вбачається з відеозапису події, 06травня 2026 року після зупинки транспортного засобу поліцейські дотрималися визначеного законодавством порядку виявлення та фіксування правопорушення, яке полягало у відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного засобу «Драгер», а також у закладі охорони здоров, і така його відмова була зафіксована за допомогою технічного приладу відеозаписом. 
Апеляційний суд звертає увагу на неможливості застосування у справі, яка переглядається, доктрини «плодів отруєного дерева», на чому наполягає апелянт, оскільки предметом розгляду є відмова особи, яка керує транспортним засобом – ОСОБА_1 , від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто доведеність (недоведеність) вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Дії поліцейського щодо зупинки транспортного засобу перебувають поза предметом розгляду у цьому провадженні, проте можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства чи в інший спосіб, встановлений законом. 
Крім того, правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними, враховуючи факт відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку.
Щодо посилання адвоката в суді апеляційної інстанції на невідповідність складеного поліцейським та долученого до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №658964 акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів нормативним вимогам у зв`язку із відсутністю в акті дати і місця його складання, апеляційних суд виходить з того, що у справі, яка переглядається, вирішується питання про доведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушення у вигляді відмови від огляду на стан сп`яніння. Згідно змісту Інструкції та Порядку акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається поліцейськими за результатами фактично проведеного огляду. Отже, оскільки ОСОБА_1 огляд не пройшов (відмовився від нього), складання відповідного акту не було обов`язковим, а тому його зміст не спростовує висунете в цій справі звинувачення. 
У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, водій ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм законів держави Україна.
Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є одним з найбільш тяжкими порушеннями у сфері безпеки дорожнього руху. 
Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.
Водій ОСОБА_1 повинен розуміти, що кожна особа, сідаючи за кермо транспортного засобу, зобов`язана на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки у разі наявності стану сп`яніння водій ставить у небезпеку кожного потенційного учасника дорожнього руху.
Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. Так, у цій справі належними та допустимими доказами доведено факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння та його відмова від огляду на стан такого сп`яніння, а доказів протилежного матеріали справи не містять.
Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.
Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху. 
Керуючись статтями 283, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Степанова Віталія Вікторовича залишити без задоволення, а постанову судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 15 червня 2026 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна